Справа № 405/6011/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 28.02.2018 року у розмірі 41 802,56 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 736,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики 28.02.2018 року, за умовами якого ОСОБА_3 надала ОСОБА_2 позику в сумі 441 долар США, строком до 28.08.2018 року. Підтвердженням факту отримання ОСОБА_2 коштів по договору є розписка, написана відповідачем власноручно.

29.08.2018 року між ОСОБА_3 та ним було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно п.п. 1.1. та 1.2 якого ОСОБА_3 (первісний кредитор) передала йому (новий кредитор), а він прийняв право вимоги, що належить первісному кредиторові, і став кредитором за договором позики від 28.02.2018 року, укладеним між первісним кредитором та відповідачем.

Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме він набув статусу нового кредитора (стягувача) за договором позики від 28.02.2018 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_2, та одержав право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за договором позики від 28.02.2018 року, про що 29.08.2018 року листами було повідомлено відповідача.

На даний час відповідач ОСОБА_2 зобовязання за договором позики від 28.02.2018 року не виконав, у визначений строк кошти в повному обсязі не повернув. Всього відповідачем було повернено кошти в розмірі 37,81 доларів США.

Пунктом 6.3 Договору позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Станом на 31.08.2018 року (дата написання позову) заборгованість відповідача перед ним становить 53 200,74 грн., з яких: 403,19 доларів США Х 28,27 (курс НБУ станом на 31.08.2018 року) = 11 398,18 грн., 1 478,69 доларів США пеня Х 28,27 грн. = 41 802,56 грн.

Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики 28.02.2018 року, за умовами якого ОСОБА_3 надала ОСОБА_2 позику в сумі 441 долар США

Пунктом 2.2. договору позики визначено, що зазначену вище суму грошових коштів позичальник зобовязується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 28.08.2018 року.

Відповідно до п. 6.3 договору позики якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, та штраф у розмірі 60 відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

На підтвердження вказаного факту позичальник видав позикодавцеві ОСОБА_3 розписку від 28.02.2018 року.

29.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно п.п. 1.1. та 1.2 якого ОСОБА_3 (первісний кредитор) передала йому (новий кредитор), а він прийняв право вимоги, що належить первісному кредиторові, і став кредитором за договором позики від 28.02.2018 року, укладеним між первісним кредитором та відповідачем.

Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме він набув статусу нового кредитора (стягувача) за договором позики від 28.02.2018 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_2, та одержав право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за договором позики від 28.02.2018 року, про що 29.08.2018 року листами було повідомлено відповідача (а.с.8).

На даний час відповідач ОСОБА_2 зобовязання за договором позики від 28.02.2018 року не виконав, у визначений строк кошти в повному обсязі не повернув. Всього відповідачем було повернено кошти в розмірі 37,81 доларів США.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем ОСОБА_1, станом на 31.08.2018 року (дата написання позову) заборгованість відповідача перед ним становить 53 200,74 грн., з яких: 403,19 доларів США Х 28,27 (курс НБУ станом на 31.08.2018 року) = 11 398,18 грн., 1 478,69 доларів США пеня Х 28,27 грн. = 41 802,56 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. В межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь боргу в сумі 41 802.56 грн., аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором позики не виконав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в заявленому позивачем обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 736,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28.02.2018 року у розмірі 41 802.56 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі у розмірі 736,40 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), прож. ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_4