Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2531/17
Провадження № 2/553/183/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.01.2018м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Чистик І.О.,

при секретарі Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.07.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 60809,10 гривень, яка складається з наступного: 1996,50 гривень заборгованість за кредитом, 50990,74 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 4450,00 гривень заборгованість за пеню та комісію, 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 2871,86 гривень штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». З наведених підстав просив суд задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 17.07.2012 року в розмірі 60809,10 гривень.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 39).

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представником відповідача подані до суду письмові заперечення проти заявленого позову, згідно яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову з викладених в письмових запереченнях підстав (а.с. 54-68) у звязку з необґрунтованістю та безпідставністю. Крім того, представником позивача подана до суду заява про застосування до позовних вимог строків позовної давності (а.с. 75).

Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд встановив, що 17.07.2012 року відповідачем підписана заява на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в якій вона погодилась, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6-32).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, рух коштів по кредитному рахунку здійснювався до 16.12.2013 року. 16.12.2013 року на рахунок боржника внесені грошові кошти в розмірі 200 гривень, відомості про вчинення інших платежів після цього часу сторонами суду не надані. При цьому, сам факт отримання кредитної картки та користування нею до 16.12.2013 року не оспорювався відповідачем, у звязку з чим суд вважає встановленим даний факт.

При цьому, згідно п. 1.1.74. Умов та правил надання банківських послуг в разі наявності перевитрат платіжного ліміту по картці та непогашення його Клієнтом протягом 6 місяців, картка закривається, послідуюче поновлення дії картки можливо лише після повного погашення заборгованості Клієнтом (а.с. 18, об.).

Крім того, згідно п. 1.1.76. Умов та правил надання банківських послуг за відсутності на картковому рахунку грошових коштів в розмірі достатньому для оплати послуг банку для продовження строку дії картки та при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення строку дії картки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючих тарифів. При нульовому залишку коштів на неактивному картковому рахунку, останній закривається (а.с. 18-19).

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 року у справі № 6-2104цс16 згідно якої відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором був здійснений боржником 16.12.2013 року у розмірі 200 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4 об.). Оскільки відповідачем не надані докази в спростування позиції позивача про вчинення даного платежу суд вважає, що цей платіж перервав строк позовної давності, після чого його перебіг почався знову.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Спеціальну позовну давність для окремих видів вимог, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України скорочено до одного року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) (ст. 266 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13.

За загальними правилами ст.ст. 253-255, 260 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного календарного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З урахуванням переривання позовної давності 16.12.2013 року, загальний строк позовної давності за даними вимогами закінчився 17.12.2016 року.

В той же час до Ленінського районного суду м. Полтави з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості позивач звернувся лише 02.10.2017 року, тобто через десять місяців після закінчення строку позовної давності. З заявою про визнання поважними причини пропуску позовної давності позивач до суду не звернувся.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд вважає законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню письмову заяву відповідача про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог (а.с. 75), у звязку з чим відмовляє в задоволенні позову у звязку із застосуванням строку позовної давності.

На підставі викладеного, ст.ст. 257, 259, 261, 264, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3