Справа №639/7680/17
Провадження №2/639/631/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

17 січня 2018 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Баркова Н.В., розглядаючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з відповідача 183 542, 84 грн. та розподілити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України. З тексту позову вбачається, що кошти, які позивач просить стягнути з відповідача складаються з:

- 55880, 00 грн. забезпечувального платежу, відповідно до договорів про забезпечувальний платіж, що підтверджував обовязок сторін укласти договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- 12237, 72 грн. інфляційних витрат;

- 3665, 12 грн. 3% річних, нарахованих на суму боргу;

- 111760, 00 грн., що еквівалентно 4000 доларів США, стягнення яких передбачено договором у випадку порушення його умов.

Провадження у справі відкрито на підставі ухвали судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2018 року.

Також позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження до набрання законної сили рішенняпо даній справі.

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 мотивує тим, що відповідач не виконав умови укладеного договору про забезпечувальний платіж та не повернув позивачу грошові кошти. При цьому позивач зазначає, що ним здійснювались всі можливі заходи досудового врегулювання спору, позивач неодноразово усно зверталась до відповідача, а також направляла вимогу про сплату грошових коштів у розмірі 2 000,00 доларів США, однак, на даний час відповідач вимогу про повернення забезпечувального платежу не отримує, переговорів уникає, добровільно повернути кошти не бажає. У звязку із цим, на думку позивача, існують підстави вважати, що відповідач може вчинити всі можливі заходи аби уникнути повернення забезпечувального платежу, зокрема продати квартиру, а грошові кошти, отримані в результаті вчинення правочину, приховати. Отже, обєктивно існують обставини, що в майбутньому можуть значно ускладнити виконання рішення суду або взагалі унеможливити його виконання. Як вказує позивач, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, є єдиним майном відповідача, іншого рухомого чи нерухомого майна відповідач не має, що у майбутньому може привести до неможливості звернення стягнення на майно відповідача.

З моменту виникнення обовязку відповідача повернути забезпечувальний платіж, пройшло 8 місяців, грошові кошти не повернуті, що свідчить про категоричне небажання виконувати зобовязання по договору, яке в подальшому може проявитись у створення перешкод для виконання рішення суду.

Беручи до уваги розмір суми, яка підлягає стягненню та обставини, що склалися, а саме - небажання відповідача добровільно повернути належні позивачу кошти, ОСОБА_1 вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя, вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (з відповідними змінами) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді

заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, 3-кімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 67,3 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м належить на праві власності ОСОБА_3.

З довідки від 05.04.2017 року з місця проживання про склад сімї та прописку вбачається, що власником вищезазначеної квартири є ОСОБА_2, а також у вказаній квартирі зареєстровані 2 неповнолітніх члена сімї власника квартири.

Виходячи зі змісту позовних вимог, вищевказана квартира не є предметом позову, предметом якого є стягнення грошових коштів в розмірі, що явно не відповідає вартості трикімнатної квартири. Накладення арешту на квартиру буде порушувати права неповнолітніх осіб, що не є учасниками справи. Твердження позивача про те, що продаж квартири може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову нічим не підтверджені і спростовуються висновком про те, продаж квартири відповідачем навпаки може сприяти поверненню грошових коштів позивачу і мирному врегулюванню спору.

Враховуючи наведене, суть спірних правовідносин, суддя вважає, що вжиття саме таких заходів забезпечення позову, запропонованих позивачем, є не співмірним позовним вимогам. Крім того, суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В. Баркова