Справа №489/2740/17
Провадження №2/489/254/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09 листопада 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_4 про стягнення страхової виплати за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пені, матеріальної та моральної шкоди,
Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_3 є власником автомобіля Ford Focus, 1.6 5 МТ, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу; актом приймання передання транспортного засобу від 26.05.2017 року.
Судом встановлено, що 09 вересня 2016 року близько 13 год. 05 хв. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Опель, державний номерний знак НОМЕР_1 в місті Миколаєві по проспекту Центральному-вулиці Наваринська, 29, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на автомобіль Форд, державний номерний знак НОМЕР_3 під керування водія ОСОБА_5 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.10.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.
Згідно звіту № 125/09-16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 09.09.2016 року, вартість (розмір) збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу Ford Focus, 1.6 5 МТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 14 374 грн. 61 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини матеріалів окраски).
Згідно квитанції б/н від 10.01.2017 року сплачена сума за ремонт автомобіля сплачено 8337 грн. 00 коп. в тому числі з ПДВ 1389 грн. 50 коп., (а.с 26).
Відповідно до листа приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» від 11.01.2017 року за вих.. № 06-02/10 страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за вищезазначеною подією у розмірі 10 478 грн. 84 коп..
02 березня 2017 року позивачем подано заяву до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» за вх.. № 03-253/1-У про виплату страхового відшкодування з повідомленням про те, що ремонт автомобіля було здійснено за власні кошти.
Позивач вказує у своїй позовній заяві про те, що на момент подання позовної заяви до суду страхове відшкодування відповідачами не сплачено.
Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, щоособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.
Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно звіту № 125/09-16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 09.09.2016 року, вартість (розмір) збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу Ford Focus, 1.6 5 МТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 14 374 грн. 61 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини матеріалів окраски), складений фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_3, матеріальні збитки позивача склали 142883,89 грн. (а.с. 12-40).
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп., суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При цьому, в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи.
При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
З урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2240 грн. 00 коп..
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 12, 82, 89, 259, 263-265, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_4 про стягнення страхової виплати за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пені, матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути солідарно з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Стягнути солідарно з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2240 грн. 00 коп., з кожного по 1120 грн. 00 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє відоме місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1.
Суддя Ленінського районного
суду міста ОСОБА_1 Румянцева
Повний текст судового рішення складено «22» грудня 2018 року.