справа № 208/517/17
№ провадження 2/208/280/18
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Івченко Т.П., при секретарі - Стомаченко О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, Заводський районний відділ у місті Дніпродзержинську головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області «про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою», -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, Заводський районний відділ у місті Дніпродзержинську головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, уточнивши яку, просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1; Заводському районному відділу у місті Дніпродзержинську головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти з реєстрації в квартир АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначила, що вона є користувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру. На даний час в будинку зареєстрованими є позивач та відповідач ОСОБА_2 і третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі з 1995 року, проте, добровільно з реєстрації не знімається.

Позивач ОСОБА_1 до судового розгляду справи звернулась з письмовою заявою, в якій зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлені у встановленому законом порядку, надав суду письмові пояснення у яких проти задоволення позову не заперечував (а. с. 15).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, згідно довідки державної установи «Жовтоводської виправної колонії «№ 26)» перебуває покарання у вказаній установі, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи Заводський районний відділ у місті Дніпродзержинську головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно особового рахунку № НОМЕР_1, позивач ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 1598 від 26.12.1986 року (а. с. 7).

Відповідно до довідки № 001004748 про склад сім'ї, виданої ТОВ «Інфо-ком» від 15.12.2016 року, зареєстрованими за вищевказаною адресою є позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 і третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 (а. с. 5).

Згідно акту про непроживання від 03.01.2017 року, виданого КП КМР «УКОЖФ», відповідач ОСОБА_2 не проживають у будинку з 1995 року, що підтверджується свідками (а. с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачують, що перешкоджає квартиронаймачу здійсненні ним права користування та розпорядження нерухомим майном, своїми діями відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Реєстрація та проживання відповідача за вказаною адресою заважає квартиронаймачу в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального характеру.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, проте, і з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 не знятий.

Таким чином в судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 1995 року, тобто понад шість місяців, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь Держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 12, 81, 141, 263-265, 268 (в редакції станом на 15.12.2017 року) ЦПК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 47 Конституції України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, Заводський районний відділ у місті Дніпродзержинську головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області «про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою», - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь Держави в оплату судового збору:

640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду - подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

15.8) оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеномуПоложенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Суддя Івченко Т. П.