РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

2 лютого 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення,

встановив:

ОСОБА_2 . звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення в неї позивача та її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що вони не в змозі користуватись вказаним житлом, оскільки відповідачі чинять їм перешкоди, незважаючи на те, що донька є співвласником даної квартири.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав

Відповідачі в судове засідання не з'явились без поважних причин, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 1 ЖК України громадяни України мають право на житло.

Відповідно до вимог ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до вимог ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до вимог ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 18 жовтня 2017 року. Від спільного проживання 8 липня 2008 року в них народилась донька ОСОБА_5. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві власності належить по ? частки квартири АДРЕСА_1. Крім того, позивач разом з донькою зареєстровані за вказаним місцем проживання. Однак, вони не в змозі користуватись вказаним помешканням, оскільки відповідачами чиняться їм в цьому перешкоди, що підтверджується також повідомленням Південно-Західного відділення поліції ХВП ГУНП в Хмельницькій області від 9 листопада 2017 року №13478/121/120.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 29 ч. 4, 383 ч. 1, 391 ЦК України, ст. ст. 1, 9 ч. 4, 64 ч. 2, 150, 156 ЖК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення в неї ОСОБА_2 та її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі по 320 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

02.02.2018