Справа № 351/555/18
Номер провадження №2/351/427/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на будиноковолодіння та земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на будиноковолодіння та земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що будинколодіння, що знаходиться в с. Устя по вул. Ірчана,18, Снятинського району, Івано-Франківської області станом на 15.04.1991р. відносилось до сусупільної групи «колгоспний двір» до складу якого входило: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся позивача, яка померла 27.12.2014 р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дід позивача, який помер 22.03.1998 р., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 мама позивача, яка померла 30.09.2004 р. та позивач по справі - ОСОБА_1 Кожному члену колгоспного двору належало по 1/4 частині даного будинковолодіння. ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка (пай), що підтверджується Сертифікатом на земельну частку (пай) Серія ІФ №0094829, однак державний акт відсутній. 22.03.1998 р. помер ОСОБА_4 і належну йому 1/4 частку в будинку та земельну ділянку (пай) успадкувала його дружина ОСОБА_3 і їй належить 1/2 житлового будинку та земельна частка пай. 30.09.2004 р.померла ОСОБА_5 і її частку в будинку успадкувала її мама ОСОБА_3 27.12.2014 р. померла ОСОБА_3 і належну їй частку в житловому будинку та земельну частку (пай), успадкував позивач. Позивач є єдиний спадкоємець на будинковолодіння, що знаходиться в с. Устя по вул. Ірчана,18 та на земельну частку (пай), який належав ОСОБА_4, який помер 22.03.1998 р. В звязку з неможливістю одержати свідоцтво про право на спадщину на дане будинкволодіння та відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), яка була виділена ОСОБА_4 нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу просила розглядати за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради подав до суду заяву, де зазначив, що покладається на розсуд суду, просив справу розглядати за відсутності його представника.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть ОСОБА_6 І-НМ №092711, виданого на ОСОБА_4, слідує, що останній помер 22.03.1998 р.

З свідоцтва про смерть ОСОБА_6 І-НМ №212649, виданого на ОСОБА_5, слідує, що остання померла 30.09.2004 р.

З свідоцтва про смерть ОСОБА_6 І-НМ №212642, виданого на ОСОБА_3 слідує, що остання померла 27.12.2014 р.

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні відомості щодо щодо права власності, з аборони відчуження нерухомого майна, що в с.Устя, вул. Ірчана, буд.17, Снятинського району, Івано-Франківської області.

З довідки від 13.04.2016 р. №01-40/86-14, виданої Устян ською сільською радою, слідує, що згідно державного акту на право колективної власності на дземлю до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємтва включені ОСОБА_5 та мироник ОСОБА_7 вищезазначеним особам були видані сертифікати на право на земельну частку (пай).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ІФ №0094829 від 06.03.2000р. виданий на імя ОСОБА_4

З довідки від 10.09.2015 р., виданої Уситянською сільською радою, слідує, що станом на 15.04.1991 р. в будинковолодінні, що відносилось до сусупільної групи «колгоспний двір» по вул. Ірчана, який знаходиться в с. Устя, Снятинського району Івано-Франківської області зареєстровані і проживали: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - померла, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 -померла, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2- помер, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 За господарством числиться 0,18 га. земельної ділянки не приватизованої

З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ №315566, виданого на ОСОБА_1 вбачається, що батьками останнього записано ОСОБА_8 та ОСОБА_9

З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ №342942 виданого на ОСОБА_5, слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_10В. та ОСОБА_3

З свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 29.09.1982 р. розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу «ОСОБА_9І.» присвоєно прізвище «Мироник».

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителю ІНФОРМАЦІЯ_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3, померлої 27.12.2014 р. на житловий будинок №18 по вул. Ірчана в с. Устя, Сянтинського району, Івано-Франківської області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезгаданий будинок, який підтверджував би право власності спадкодавця.

З довідки від 15.03.2018 р., виданої державним нотаріусом першої Снятинської районної нотаріальної контори, слідує, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 27.12.2014 р. і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_7, заведена спадкова справа за №281/2015 на підставі заяви про видачу спадщини за законом №619 від 25.08.2015 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8 сина померлої. Інших спадкоємців немає.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб.

Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Ірчана,18, в с. Устя Снятинського району Івано Франківської області.

Слід визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,08 га., яка належала на підставі сертифікату серія ІФ №0094829 від 06.03.2000 р. виданого ОСОБА_4, який помер 22.03.1998 р.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Ірчана,18 в с.Устя, Снятинського району ОСОБА_1 Франківської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,08 га., яка належала на підставі сертифікату Серія ІФ №0094829 від 06.03.2000 р. виданого ОСОБА_4, який помер 22.03.1998 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.