Справа № 191/4271/17
Провадження № 2/191/1837/17
У Х В А Л А

іменем України

12 січня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кухар Д.О., за участю секретаря Яніної О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1В звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просить Заборонити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 д, вчиняти дії направлені на списання коштів з особових рахунків відкритих на ім'я ОСОБА_2, адреса: 52532, Дніпропетровська обл„ смт. Роздори, вул. Чкалова, буд. 30, НОМЕР_1, ІНН НОМЕР_2 до розгляду даної справи по суті і винесення відповідного рішення та набрання ним законної сили.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову представник позивача зазначає, що У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно виписки з рахунку № 513549 за угодою № SAMDNWFC1 від 04.11.2017 р., остання операція відбулась 09.09.2015, сума заборгованості - 1096,29 гри. надалі сума заборгованості збільшилась до 13 511,84 за рахунок таких нарахувань: пеня за прострочку за кредитом, фіксована пеня за прострочку за кредитом, комісія за обслуговування (членський внесок).

Предметом позову є здійснення перерахунку боргу, в той же час Позивач має необхідність у нарахуванні заробітної плати на рахунки відкриті у Відповідача, згідно зарплатного проекту. В такому випадку можливе списання коштів з рахунків Позивача не повязаних з предметом спору.

Згідно п. 1.1.3.2.12. є Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта (у тому числі який є працівником Банку, який заподіяв йому шкоду) через невиконані зобов'язання перед Банком.

Згідно п. 1.1.3.2.12. умов та правил надання банківських послуг, згідно Ш2121 Клієнт доручає Банку проводити договірне списання з усіх відкритих у Банку рахунків для погашення заборгованості Клієнта перед третіми особами. Списання проводиться виключно за умови надання одержувачем коштів цивільно-правових, господарських договорів та супроводжуючих документів (на вимогу Банку, при необхідності), що підтверджують безспірність вимог до Клієнта і наявність дійсних не виконаних зобов'язань Клієнта перед одержувачем.

Списання коштів з рахунків позивача може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Складність подальшого виконання рішення зумовлюється тим, що задоволення позову не призведе до поновлення порушених прав, та необхідністю подавати нову позовну заяву згідно ст. 1073 ЦК України, також неефективність захисту прав позивача може бути зумовлена ухвалами про заборону вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на рахунки та кошти (грошові кошти) на рахунках, а також вчинення будь-яких стягнень, примусового списання коштів (грошових коштів) за платіжними та іншими вимогами Державної виконавчої служби та її правонаступників з кореспондентських рахунків ПАТ КБ «Приватбанк», наприклад ухвала по справі № 201/5111/15ц від 26.09.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд дослідивши надану заяву та матеріали справи встановив наступне: правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 5, 18, 182 ЦПК України зазначають, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обовязковий елемент конкретного субєктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою субєктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обовязковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153, 258 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Свобода договорів разом з рівністю учасників цивільних відносин та іншими принципами належить до загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. З ЦК. Свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору має складатися вільно, без жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі.

Зміст принципу свободи договору полягає у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента; самостійно визначати структуру і вид договірного зв'язку.

В досліджуваних матеріалах справи відсутній договір укладений між позивачем та відповідачем, тому суд не може без встановлення існуючих прав та обовязків сторін за договором приймати рішення про забезпечення позову, оскільки це буде порушення принципу свободи договору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 149, 150, 153, 258, 260 ЦПК, України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову щодо заборони Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 д, вчиняти дії направлені на списання коштів з особових рахунків відкритих на ім'я ОСОБА_2, адреса: 52532, Дніпропетровська обл„ смт. Роздори, вул. Чкалова, буд. 30, НОМЕР_1, ІНН НОМЕР_2 до розгляду даної справи по суті і винесення відповідного рішення та набрання ним законної сили.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя: Д. О. Кухар