Справа №: 398/3452/17
провадження №: 2-з/398/4/18
УХВАЛА

Іменем України

"15" січня 2018 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Соколова Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради про визнання незаконним рішення Олександрійської міської ради

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Олександрійської міської ради в якому просить визнати незаконними рішення Олександрійської міської ради від 6 червня 2017р. та 26 вересня 2017 р., якими їй відмовлено в продовжені терміну оренди земельної ділянки площею 10 кв.м., яка розташована за адресою: м.Олександрія , проспект Соборний, 27б.

12 січня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам виконавчого комітету Олександрійської міської ради та депутату ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо демонтажу належного позивачу кіоску, який знаходиться за адресою: м. Олександрія, просп. Соборний, 27б.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

При розгляді заяви суд бере до уваги наступні обставини.

Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Пункт 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен зясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В той же час предметом спору в даній справі є визнання незаконними рішень Олександрійської міської ради від 6 червня 2017р. та 26 вересня 2017 р. про відмову ОСОБА_1 в продовжені терміну оренди земельної ділянки площею 10 кв.м., яка розташована за адресою: м.Олександрія , проспект Соборний, 27б.

Враховуючи, що позивач не надала доказів розміщення належного їй кіоску за адресою: м.Олександрія , проспект Соборний, 27б, а також не зазначила, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній справі, предмет розгляду якої жодним чином не стосується належного позивачу кіоску, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у зв'язку з її необгрунованістю.

Керуючись ст. ст. 149-151, 153, 258, 261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Р.І. Соколова