Провадження № 22-ц/780/363/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 15.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.

Секретар Шуляк Д.О.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2017 року за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, виданого за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною заявою .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 про вселення до квартири АДРЕСА_1.

На виконання даного рішення судом видано виконавчий лист.

Державним виконавцем міського відділу ДВС відкрито виконавче провадження, але на момент виконання рішення суду вказана квартира належить на праві власності не боржнику ОСОБА_4, а іншій особі заявнику ОСОБА_2. Заявник вважає ,що виконання рішення суду призведе до порушення його прав, як власника нерухомого майна. Крім того, ОСОБА_3 з 07 серпня 2015 року не проживає за даною адресою, після розірвання шлюбу вона перестала бути членом сімї попереднього власника квартири, з припиненням права власності на квартиру ОСОБА_4 право користування цим житловим приміщенням втратила і ОСОБА_3, яка знята з реєстраційного обліку за даною адресою.

ОСОБА_2 просив суд визнати виконавчий лист по справі № 357/17102/15-ц про вселення ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду , посилаючись на порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про задоволення заяви . В апеляційній скарзі зазначали , що судом неповно з»ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи , не взяв до уваги доводи заявника про те , що власником квартири є він , заявник,а ОСОБА_3 у квартирі не проживає.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України ( в редакції на час постановлення ухвали) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України ( в редакції ,що діяла на час постановлення ухвали) виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" .

Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Як видно із матеріалів справи , рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 про вселення до квартири АДРЕСА_1.

Рішення набрало законної сили. 13 вересня 2016 року ((т.1 а.с. 76-79, т.1 а.с. 136-138) .

На виконання даного рішення, за заявою ОСОБА_3 12 жовтня 2016 року судом видано виконавчий лист ( т.1 а.с. 199).

Державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС 01 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження,( т.1 а.с. 200)

ОСОБА_4 03 березня 2017 року подав заяву про визнання виконавчого листа таким , що не підлягає ви конанню( т.1 а.с. 146-149) .

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2017 року у задоволені заяви відмовлено.( т.1 а.с. 177-178) .

ОСОБА_2 , особа яка не приймала участі у справі , 30 березня 2017 року подав заяву про визнання виконавчого листа таким , що не підлягає виконанню ( т.1 а.с. 180-183) . У заяві зазначав , що ОСОБА_4 24 жовтня 2016 року подарував йому спірну квартиру , до якої відповідно до рішення суду має бути вселена ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 190-191).

Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області 30 березня 2017 року подав заяву про заміну сторони виконавчого провадження ( т.1 а.с. 196).

Як видно із акту державного виконавця від 23 березня 2017 року ОСОБА_3 неможливо вселити до квартири за адресою ; АДРЕСА_2 , оскільки доступ до квартири не забезпечено ( т.1 а.с. 205) .

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким ,що не підлягає виконанню( т.1 а.с. 228 , 233-234) .

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року відмовлено головному державному виконавцю Білоцерківського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні .( т.1 а.с. 231-232) .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2017 року скасовано ухвалу суду першої інстанції від 18 квітня 2017 року про задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання листа таким , що не підлягає виконанню.( т.1 а.с. 259-262) .

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Підстав , як матеріально-правових, так і процесуально правових, під час розгляду справи не встановлено.

Отже, висновок суду першої інстанції, що виконавчий лист видано на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і рішення на даний час залишається не виконаним, виконавчий лист відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні,є обгрунтованим ,законним.

Суд також виходить з того, що згідно норм ст.369 ЦПК України звернутися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може стягувач або боржник.

Враховуючи , що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні сторони виконавчого провадження , не була оскаржена , набрала законної сили, а відтак звернення ОСОБА_2 , який не є боржником у виконавчому провадженні із заявою про визнання виконавчого листа таким ,що не підлягає виконанню , є передчасним .

Захист прав ОСОБА_2, як власника квартири, має здійснюватися в інший спосіб, відповідно до вимог діючого законодавства , і не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав в позовному провадженні.

Процесуальні підстави, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та нормам ЦПК України для визнання виконавчого листа, виданого за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25 лютого 2016 року таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: залишає скаргу без задоволення , а судове рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст.367 ЦПК України , колегія суддів приходить до висновку ,що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою , підстави для її скасування відсутні .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 .ЦПК України, колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а :

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до п.2 ч. 1

ст 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді