Справа № 520/5197/14-ц
Провадження № 2/520/2638/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2013 року ПАТ КБ Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором без номеру від 24.11.2006 року у розмірі 35120,75 гривень з яких 9757,87 гривень- заборгованість за кредитом, 17554,63 гривень- заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 5659,64 гривень- заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень- штраф ( фіксована частина) 1648,61 гривень- штраф ( процентна складова).

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 08.07.2014 року позовні вимоги банку задоволені в повному обсязі, однак за зазначене рішення ухвалою суду від 10.07.2017 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» про можливість розгляду справи за відсутністю представника позивача, в якій також позивачем підтримані позовні вимоги в повному обсязі з вимогою про задоволення позову в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_3, діючої на підставі довіреності надійшла до судового засідання заява, в якій остання заперечує проти позову, підтримуючи наданий суду відзив на позов, просить у позові відмовити в повному обсязі у звязку з пропуском позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав, також в заяві зазначено про можливість розгляду справи за відсутністю представника відповідача.

Судом врахована та обставина, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України №6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

Так в п. 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову має бути відмовлено. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 24.11.2006 року було укладено кредитний договір без номеру відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається з анкети позичальника та умов та правил надання споживчого кредиту фізичним особам. Підставою звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості стало порушення умов договору з боку відповідача, а саме відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 31.08.2013 року становить 35120,75 гривень, яка складається з 9757,87 грн. заборгованість за кредитом; 17554,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5659,64 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф за порушення зобовязання; 1648,61 грн. процентна складова штрафних санкцій.

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.,+ 5% від суми позову.

Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, вартості переповнення платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених дійсним договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору та закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ЦК України).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві.

Згідно із п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно п. 3.2, п. 3.3 Умов надання банківських послуг, - Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт.

Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 31.08.2013 року становить 35120,75 гривень, яка складається з 9757,87 грн. заборгованість за кредитом; 17554,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5659,64 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф за порушення зобовязання; 1648,61 грн. процентна складова штрафних санкцій.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Враховуючи те, що Умови є нікчемними, тобто сторонами не домовлено про збільшення строку позовної давності та автоматичну пролонгацію договору, тому є за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням кредиту.

За змістом п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно п. 3. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку) яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного стооку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК).

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Відповідний висновок знайшов своє відображення у Постанові Верховного суду України віл 22.10.2014 р у справі № 127цс14.

Із заяви, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 вбачається, що строк дії картки, виданої останньому, становить 3 роки, до листопада 2009 року.

Як вбачається із Довідки від 20.06.2017 р.„ остання видача готівкових коштів за відповідним кредитним лімітом відбулась 20.10.2008р. у сумі 150,00 грн., відтак строк погашення чергового платежу для відповідача сплив 20.11.2008 р.

Відтак, позивач повинен був звернутись до суду за стягненням чергового платежу не пізніше листопада 21)11 року, за стягненням основної суми заборгованості не пізніше листопада 2012 року (якщо враховувати строк дії картки до листопада 2009 року), за стягненням штрафних санкцій не пізніше листопада 2009 року (в межах однорічного строку позовної давності з дати останнього невнесенню чергового платежу).

Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права, у вересні 2013 року.

При цьому, клопотань про поновлення строків на звернення до суду, обґрунтувань причин пропуску таких строків, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне у задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Керуючись ст. ст. 16, 257, 259, 266,267, 526, 611, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 13, 141, 263, 265, 268, 272, 276, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Суддя Луняченко В. О.

Повне рішення складене 05.04.2018 року