Справа № 361/7531/17
Провадження № 2/361/899/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 28 по вул. Гагаріна у м.Бровари Київської області.

Свій позов обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування квартири від 19 липня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого у реєстрі № 4872, ОСОБА_5 подарувала позивачу ОСОБА_1 у власність Ѕ частину квартири № АДРЕСА_1.

Право власності на частину нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

22 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області області укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

11 листопада 2015 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано у реєстрі № 1250 подарувала їй ј частину вищевказаної квартири.

10 жовтня 2017 року між нею та ОСОБА_3 укладеного договір дарування частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі № 1463, за яким останній подарував їй ј частину квартири № АДРЕСА_2.

Станом на 10 жовтня 2017 року позивач є одноособовим власником вищевказаної квартири.

Згідно із довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб в квартирі № АДРЕСА_3 серед зареєстрованих спільно з позивачем вказані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказані особи у належній позивачу квартирі не проживають, фактично лише зберігають прописку, членами сімї не є, спільного господарства не ведуть, сервітуту на користування квартирою не укладено.

Вказані особи були зареєстровані у вказаній квартирі за згодою колишнього власника.

Позивач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про можливість слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, до суду подали заяви про можливість розгляду справи у їх відсутності, в заявах зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши відповідні факти та правовідносини, дійшов наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2000 року укладено договір дарування Ѕ частки квартири № 28 за адресою Київська область, м.Бровари, вул. Гагаріна, 27 між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 4872.

11 листопада 2015 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 ј частини квартири № 28, що знаходиться за адресою Київська область, м.Бровари, вул. Гагаріна, 27, що підтверджується укладеним між вказаними сторонами договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано у реєстрі № 1250.

10 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладеного договір дарування ј частки вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі № 1463.

Вказані договори відповідно зареєстровані в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що надані відповідні витяги. (а.с. 11,14,15,18).

Таким чином ОСОБА_1 є власником квартири № АДРЕСА_4.

Згідно із довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб в квартирі № АДРЕСА_3 від 26.10.2017 року за № 1-1/24326 серед зареєстрованих спільно з позивачем ОСОБА_1 вказані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаною адресою фактично не проживають, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутата Броварської міської ради ОСОБА_10 від 27 жовтня 2017 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із вимог частини другої статті 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, при розгляд справи по суті встановлено, що відповідачі не проживають й не користуються житловим приміщенням у кватирі №28 у будинку № 27 по вул.Гагаріна у м. Бровари Київської області, добровільно залишив його без наміру повернутися, подали до суду заяви про визнання позову.

Керуючись ст. ст. 76 80, 141, 259, 263, 265, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі №АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 320 грн. (триста двадцять гривень) 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Радзівіл А.Г.