АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Проваджння № 22-ц/792/163/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар Лапко Ю.В.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/21300/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (суддя Салоїд Н.М) від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Прима-52» про визнання незаконним дій та стягнення моральної шкоди,

встановила:

В жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнення позовних вимог просив визнати незаконними дії відповідача, повязані з ненаданням довідки про відсутність зареєстрованих осіб станом на 21 червня 2016 року в квартирі АДРЕСА_1, а також ненаданням обґрунтування нарахування комунальних послуг та послуг банку за період з 01.08.2015 року по 30.09.2016 року; визнати незаконними дії відповідача, повязані з ненаданням довідки про склад сімї, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1; зобовязати відповідача видати вказані довідки та стягнути моральну шкоду у розмірі 55000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_2. У цій квартирі тимчасово проживають він, його дружина ОСОБА_5 та троє малолітніх дітей. Зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з заявою про отримання довідки про відсутність у зазначеній вище квартирі зареєстрованих осіб. Крім того, звертався до відповідача з заявами про надання розрахунку вартості наданих комунальних послуг, так як є членом ОСББ «Прима-52». Однак, відповідач не надав ні довідки про відсутність зареєстрованих осіб, ні обґрунтування розрахунку вартості послуг. Вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 55000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада

___________________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції ОСОБА_6

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 57

2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що на день виникнення спірних правовідносин відповідач не передав картотеку з питань реєстрації фізичних осіб органам місцевого самоврядування та видавав іншим мешканцям будинку довідки про зареєстрованих осіб. Крім того, наданий розрахунок вартості комунальних послуг є необґрунтованим та незрозумілим.

Представник апелянта ОСОБА_4 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просить задовольнити.

Апелянт ОСОБА_4 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявився.

Представники відповідача ОСББ «Прима-52» ОСОБА_2, ОСОБА_3, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що видача відповідачем довідок про відсутність зареєстрованих осіб та довідки про склад сімї не відноситься до обовязків та компетенції ОСББ «Прима-52». Також, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачу було надано інформацію про нарахування комунальних послуг та послуг банку. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують заподіяння йому моральної шкоди.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд допустив помилку.

У звязку з порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується договором дарування, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.08.2015 року №42576419.

21.06.2016 року та 24.06.2016 року ОСОБА_4 звертався із заявами до відповідача про отримання довідки про відсутність зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_4 та 12.07.2016р. і 17.07.2016 р. із заявами про надання розрахунку вартості наданих комунальних послуг.

05.07.2016 року ОСББ «Прима-52» позивачу направлено відповідь, в якій зазначено, що ні правління, ні голова об'єднання не мають повноважень видавати будь-які довідки про реєстрацію співвласників, оскільки така функція покладена на відділ реєстрації місця проживання (Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради) та станом на 05.07.2016 року у правління ОСББ «Прима-52» відсутні документи, які підтверджують право власності позивача на квартиру за вказаною адресою, наявність реєстрації та кількість членів сімї позивача. Вказане не дає можливість також правильно нараховувати необхідні внески на утримання будинку та прибудинкової території.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку у своїй діяльності керується Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) співвласник має право брати участь в управлінні об'єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об'єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об'єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об'єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати у встановленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації. Об'єднання на вимогу співвласника зобов'язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Порядок здійснення прав співвласників визначається законом. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов'язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам; звітувати загальним зборам про виконання кошторису об'єднання за рік; забезпечувати виконання вимог статуту об'єднання; виконувати свої договірні зобов'язання; забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна; припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками; у випадках, передбачених законодавством, статутом об'єднання, представляти інтереси співвласників відповідно до наданих повноважень у відносинах з третіми особами. Виконання зобов'язань об'єднанням належить до повноважень його правління відповідно до статуту об'єднання.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону; суб'єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг; суб'єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб'єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про адміністративні послуги» до адміністративних послуг також прирівнюється надання органом виконавчої влади, іншим державним органом, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державним реєстратором, суб'єктом державної реєстрації витягів та виписок із реєстрів, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи. Орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМ України від 02.03.2016 року №207, до створення реєстру територіальної громади картотеки з питань реєстрації осіб, які передані відповідному органу реєстрації, ДМС, житлово-експлуатаційними організаціями та іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, підтримуються в актуальному стані за карткою реєстрації та адресною карткою особи за відповідними формами згідно з додатками 4 та 5.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» передбачено, зокрема, те, що до 4 квітня 2016 року житлово-експлуатаційні організації, інші підприємства, установи та організації, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, передають їх відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона передала Управлінню з питань реєстрації Хмельницької міської ради картки реєстрації, які знаходились на руках в осіб, які є членами ОСББ «Прима-52».

В суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_5 підтвердила, що картка реєстрації особи у квартирі АДРЕСА_5 знаходиться у позивача та надала таку картку для огляду. Тому, при передачі наявної у позивача картки реєстрації за місцем проживання до органу місцевого самоврядування уповноваженому на видачу довідки про склад сім'ї та довідки про зареєстрованих за місцем проживання осіб, позивачу можуть бути надані запитувані ним довідки у встановлений чинним законодавством спосіб та строки.

Вказані обставини підтверджуються листом відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради №1839/03-09 від 14.08.2017 року.

Крім того, відповідно до довідки №705 від 26.09.2016 року, виданої Управлінням з питань реєстрації Хмельницької міської ради у квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСББ «Прима-52» не входить до кола осіб - суб'єктів надання адміністративних послуг, а відтак не наділене обов'язком щодо ведення реєстраційного обліку, формування та зберігання карток реєстрації фізичних осіб- власників квартир у житловому багатоквартирному будинку, в тому числі і позивача, та видачі запитуваних ним довідок про відсутність зареєстрованих осіб у квартирі та довідки про склад сім'ї, а тому судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині. Тому, безпідставним є посилання апелянта на спільний лист Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25 січня 2013 року №1224/чм, №7/20-1-79.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачу було надано інформацію про нарахування комунальних послуг та послуг банку, а саме: рахунки за кожен місяць по оплаті комунальних послуг з січня 2015 року по лютий 2017 рік, розрахунки нарахувань послуг за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року, витяги з протоколів загальних зборів ОСББ «Прима-52». При цьому, правильність проведених нарахувань за комунальні послуги позивач має право оскаржити в установленому законодавством порядку, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи. Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіяні.

Позивач ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому діями ОСББ «Прима-52» моральної шкоди, зокрема наявність такої шкоди та протиправність діянь відповідача, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Рішення суду в цій частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Однак, вирішуючи питання про стягнення судового збору з позивача, суд першої інстанції допустив помилку.

Частиною 2 статті 88 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення суду) передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, повязаними з порушенням їх прав.

Закон України «Про судовий збір», зі змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», безпосередньо не зазначає споживачів, як осіб, які звільнені від сплати судового збору (ст. 5 Закону).

Проте, системний аналіз Закону України «Про судовий збір» і ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому у вказаній нормі (ст. 5 Закону України «Про судовий збір») переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

При цьому, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому, стягнення судового збору з позивача є помилковим та рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року скасувати в частині стягнення судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2018 року.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_11

Судді: /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова