ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1449/16-ц Номер провадження 22-ц/814/661/18Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на рішення Машівського районного суду Полтавської області в складі судді Косик С.М. від 24 вересня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 31.03.2010 року в розмірі 68645,34 грн., яка складається з 14357,23 грн. заборгованості за кредитом, 48643,09 грн. заборгованості по відсоткам, 1900 грн. заборгованості за пенею та комісією, штрафів 500 грн. фіксована частина, 3245,02 грн. процентна складова.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 31.03.2010 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом подання підписаної анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого відповідач отримала кредитну картку «Універсальна», яку в подальшому, 25.02.2014 року було переоформлено на картку «Голд» та надано кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60.

Невиконання позичальником кредитних зобовязань призвело до утворення заборгованості.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором без номера від 31.03.2010 року у розмірі 64900,32 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1302,82 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване доведеністю факту порушення відповідачем зобовязань по кредитному договору, наслідком чого стала визначена позивачем заборгованість, розмір якої не спростовано позичальником.

Одночасно, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування банком подвійної цивільно-правової відповідальності за невиконання кредитного договору у вигляді як пені так і штрафів, у звязку з чим відмовив в стягненні останніх.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує, що банк в порушення норм цивільного законодавства, в односторонньому порядку змінив фіксовану процентну ставку по кредиту, не повідомивши належним чином при цьому позичальника. Наголошувала на необхідності застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки з розрахунку заборгованості не зрозуміло за який саме період утворилась така заборгованість, з огляду на те, що строк дії картки закінчився в березні 2013 році, а позов був предявлений в жовтні 2016 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31.03.2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку між сторонами було укладено кредитний договір без номера.

Відповідно до умов анкети-заяви ОСОБА_2 отримала платіжну картку кредитка «Універсальна» за №847809, у звязку з чим їй було відкрито картковий рахунок.

В подальшому, 25.04.2014 року, відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Голд» та відкрито новий картковий рахунок 318311, за яким надано кредитний ліміт у розмірі 14000,00 грн., що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача банк, посилаючись на укладений на підставі анкети-заяви кредитний договір без номеру від 31.03.2010 року, надав на підтвердження позовних вимог розрахунок заборгованості, починаючи з 25.02.2014 року, тобто з моменту отримання нової картки «Голд» та відкриття нового карткового рахунку.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції погодився з наданим банком розрахунком заборгованості станом на 25.07.2016 року, стягнувши тіло кредиту, відсотки, пеню та відмовив в стягненні штрафів з огляду на подвійне застосування банком відповідальності.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками місцевого суду з огляду на наступне .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовим доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В даному випадку, предметом доказування є доведення позивачем факту невиконання позичальником своїх кредитних зобовязань та розмір заборгованості, яка утворилась внаслідок таких дій останнього.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обовязковим до виконання; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог.

Так, обґрунтовуючи вимоги фактом укладання між сторонами кредитного договору від 31.03.2010 року, банком не надано достатніх переконливих доказів існування кредитної заборгованості у визначеному ним розмірі 68645,34 грн.

Зокрема, до позовної заяви банком приєднано розрахунок заборгованості, який починається з 25.02.12014 року, тобто з часу отримання нової кредитної картки «Голд», що супроводжувалось стартом нового карткового рахунку за №318311, тоді як за умовами кредитного договору відповідач отримала іншу кредитну картку «Універсальна», з відкриттям відповідно нового карткового рахунку.

Доказів того, що дія попередньої картки «Універсальна» тривала чотири роки і діяла до моменту отримання нової картки «Голд» позивачем не надано, позаяк жодними доказами не підтверджується факт строку дії картки «Універсальна» до 09.2014 року як про це зазначає позивач.

Оскільки в такому випадку не зрозуміло твердження банку про те, що картка «Голд» була видана відповідачу в лютому 2014 року замість картки «Універсальна», строк дії якої скінчився.

Крім того, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.02.2014 року (на час отримання картки «Голд») залишок поточної заборгованості складає «0».

Натомість з 25.03.2014 року вказаний залишок заборгованості вже становить 13898 грн.

З огляду на те, що позивачем стверджується, що за новою карткою «Голд» було відкрито новий картковий рахунок та видано новий кредит у вигляді нового карткового ліміту в розмірі 14000 грн., намагалась зясувати колегія суддів правову природу цих коштів.

Так, представник позивача в ході розгляду апеляційної скарги стверджував, що вказані кошти не є новим кредитним лімітом, а фактично являють собою розмір поточної заборгованості, яка утворилась за час користування кредитною карткою «Універсальна» і була автоматично перенесена на новий картковий рахунок.

Разом з цим, вказане твердження суперечить Умовам та Правилам надання банківських послуг, згідно яких картковий рахунок діє до повного виконання кредитних зобовязань.

В даному випадку, з моменту отримання відповідачем нової картки «Голд» мав місце старт нового карткового рахунку, з новим кредитним лімітом в 14000 грн.

Таким чином, за своєю правовою природою вказані кошти є новим кредитом, порядок користування яким визначається згідно до тарифів і умов обслуговування карт «ГолдКлуба».

При таких обставинах, відмежувати заборгованість по картці «Універсальна», яка мала місце на час закінчення строку дії картки, позаяк і зясувати фактичний строк її дії, від заборгованості, яка утворилась внаслідок користування новим кредитним продуктом, колегії суддів не представилось можливим.

При цьому, колегія суддів звернуто увагу на те, що в ході розгляду справи судом неодноразово здійснювалися запити до ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання виписки (розрахунку заборгованості) за договором від 31.03.2010 року, починаючи саме з цієї дати, які залишилися невиконаними.

Таким чином, матеріали справи взагалі не містять будь-якої інформації про те, як утворювалась заборгованість по картці «Універсальна» та який її фактичний розмір за період з 31.03.2010 року по 26.02.2014 року (тобто з часу отримання картки «Універсальна» та моменту її переоформлення на карту «Голд»).

Натомість банк кожного разу надавав інформацію щодо нового карткового рахунку №318311 та заборгованість по ньому з часу отримання іншого кредитного продукту, залишаючи не виконаним вимогу про надання інформації про заборгованість по картці «Універсальна», яка мала місце до 25.02.2014 року.

На вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, неповно зясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про їх доведеність, внаслідок чого постановив не вірне судове рішення, яке не відповідає вимогам ЦПК України, а відтак підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову у звязку з його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2018 року.

Судді : Обідіна О.І. Прядкіна О.В. Хіль Л.М.