Житомирський апеляційний суд
Справа №272/338/18 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №272/338/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Карповця В.В. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, у якому просила визначити додатковий строк, протягом одного місяця після вступу рішення суду в законну силу, для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла 11 травня 2016 року. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, дізналася, що пропустила строк для її прийняття. На її думку, строк пропущений з поважних причин через хворобливий стан здоровя.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 11 травня 2016 року, тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вважає, що позивач не надала суду доказів, які б доводили поважність пропуску нею строку для прийняття спадщини. Медичні довідки, які надала ОСОБА_1, не свідчать про те, що стан здоровя не дозволив останній звернутися до нотаріуса вчасно.

У відзиві позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що вона є таким же спадкоємцем після смерті матері, як і відповідач, та не може бути позбавлена права на спадщину через пропущення строку для її прийняття з поважних причин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що хвороба та проходження лікування позбавило ОСОБА_1 можливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому дійшов до переконання, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Матеріалами справи доводиться, що 11 травня 2016 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 травня 2016 року серії 1-ТП №290149 (а.с.4).

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входить, зокрема, земельна ділянка площею 2,3902 га, яка розташована на території Крилівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої :02:000:0060.

Відповідно до копій свідоцтв про народження від 03 січня 1954 року серії ЯЛ №508513 та про укладення шлюбу від 20 вересня 1975 року серії І-ТП №325285 позивач ОСОБА_1 доводиться донькою спадкодавцю ОСОБА_3 (а.с.5-6). Відповідач ОСОБА_2 також доводиться спадкодавцю донькою, тобто сторони є сестрами та віднесені частиною першою ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом (діти спадкодавця).

Згідно із довідкою Червоненської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 13 листопада 2017 року №606 спадкодавець на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 одна (а.с.7).

Відповідно до частини першої ст.1269 ЦК України, яка діє у такій редакції з 2014 року, тобто на час смерті ОСОБА_4, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом же відкриття спадщини є день смерті особи (зміст частини другої ст.1220 ЦК України).

За змістом листа Андрушівської державної нотаріальної контори від 18 квітня 2018 року №194/02-14, із посиланням на спадкову справу №134/2016, після смерті спадкодавця спадщину прийняла її донька ОСОБА_2, тобто відповідач, на імя якої нотаріальної конторою 12 травня 2017 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а.с.25).

Листом від 23 листопада 2017 року №839/02-14 державний нотаріус Андрушівської державної нотаріальної контори повідомив позивача про той факт, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері, а тому видати їй свідоцтво про право на спадщину не видається можливим без вирішення у судовому порядку питання про визначення додаткового строку (а.с.10).

Частиною третьою ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які існували упродовж шести місяців із часу відкриття спадщини.

Так, позивач страждає на стенокардію, кардіосклероз та артеріальну гіпертензію, що носить хронічний характер. Загострення хвороби проявляється підвищенням тиску, заниженні аритмії та поганим самопочуттям. Упродовж строку, визначеному вищевказаним Законом для прийняття спадщини, тобто з 11 травня 2016 року по 11 листопада 2016 року, позивач перебувала на денному стаціонарі в селі Лісівка: з 16 по 25 (26) травня 2016 року, з 13 по 20 липня 2016 року, з 01 по 07 вересня 2016 року та з 07 по 14 листопада 2016 року (а.с.8-9). Інших доказів, які б доводили поважність причин пропуску строку матеріали справи не містять. Отже позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували поважність причин неподання нею заяви про прийняття спадщини протягом решти пяти місяців періоду, а висновки суду про те, що перебування ОСОБА_1 на денному стаціонарі загалом упродовж 31 дня із шести місяців є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не відповідають обставинам справи та є помилковими.

Приймаючи до уваги, що у позивача не було перешкод у решті періоду та вона не скористалася правом на прийняття спадщини у решті періоду без поважних причин, оскільки дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами, то суд першої інстанції без достатніх правових підстав застосував положення частини третьої ст.1272 ЦК України та визначив додатковий строк.

Окрім того, денний стаціонар також передбачає лікування за умовою щоденного двічі на день пересування (переміщення) хворого з місця проживання до медичного закладу та у зворотному напрямку.

Також на час виникнення спірних відносин чинне законодавство передбачає для жителів сільських населених пунктів можливість подати заяву про прийняття спадщини не лише нотаріусу, а й можна подати заяву і уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Отже, існування для позивача обєктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини у передбачений Законом період матеріалами справи не встановлено, а відтак поважних причин, що відповідно до приписів ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 22 грудня 2018 року.