АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4232/16-ц 22-ц/774/236/К/18
Справа № 212/4232/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/236/К/18 суддя Ваврушак Н.М.
Категорія - 53 (І) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар - Кислиця І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Науково - виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» - Кисіля Артема Віталійовича,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» (далі - ПрАТ «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш») про стягнення заборгованості по заробітній платі, який в подальшому уточнив.

В обґрунтування позову зазначив, що з 04.01.2013 року він працював на посаді директора філії ПАТ «Науково - виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» в м. Кривий Ріг та 27.04.2016 року був звільнений за власним бажанням.

Однак, в порушення ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, відповідач при звільненні не провів з ним повного розрахунку та не виплатив йому комерційну премію за період з серпня 2015 року по день звільнення.

Крім того, зазначив, що про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення його комерційної премії за наказом № 001/634 від 14.09.2015 року він дізнався під час розгляду справи, письмових пояснень за фактом порушення не надавав, а тому вважає застосоване щодо нього дисциплінарне стягнення протиправним.

Також вважає, що комерційна премія є додатковою заробітною платою та встановлені п.2.1 та п.3.6 Положення про мотивацію персоналу управління сервісу ПАТ «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» умови її не нарахування впродовж усього терміну застосування дисциплінарного стягнення суперечать приписам колективного договору підприємства та діючого КЗпП України.

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати недійсним п.2.1 та п.3.6 Положення про мотивацію персоналу управління сервісу ПАТ «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш», яке діє з 01.07.2015 року; визнати недійсним наказ ПАТ «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» №001/634 від 14.09.2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2»; стягнути з відповідача на його користь невиплачену частину заробітної плати за період з 01.08.2015 року по 27.04.2016 року у розмірі 65853,43 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 28.04.2016 року по 01.03.2017 року - 115777,20 грн. та по день розгляду справи, а також невиплачену частину компенсації за невикористану відпустку в розмірі 6604,15 грн.

Також позивачам було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання недійсним п. 2.1 та п.3.6 Положення про мотивацію персоналу управління сервісу ПАТ «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» та наказу ПАТ «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» №001/634 від 14.09.2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на його незаконність у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. Вважає, що комерційна премія є додатковою заробітною платою, а не заохочувальною виплатою, оскільки її виплата має систематичний характер, а тому вона повинна виплачуватись на загальних підставах незалежно від застосування до працівника дисциплінарного стягнення. Також зазначив про існування двох редакцій Положення про мотивацію персоналу управління сервісу на підприємстві, яке застосовувалось ним при виконанні функцій директора філії підприємства та наданого представником відповідача суду, які є відмінними одна від одної, на що суд першої інстанції уваги під час розгляду справи не звернув. Крім того, позивач послався й на те, що його не було ознайомлено з наказом № 001/634 від 14.09.2015 року про застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани й, в порушення ст. 149 КЗпП України, він не надав жодних письмових пояснень з приводу порушення ним трудової дисципліни й зазначив що в матеріалах справи наявні два накази щодо нього від 14.09.2015 року та 06.10.2015 року про оголошення догани за фактом одного й того ж порушення трудової дисципліни. Вважає, що відповідачем безпідставно не виплачено йому комерційну премію при його звільненні, у зв'язку з чим, відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України, він має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки її виплати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_2 прийнято на роботу по переведенню з ТОВ «Головкомпресормаш-Сервіс» на посаду директора філії в м. Кривий Ріг (№085) з 04.01.2013 року з окладом в розмірі 2700,00 грн. в місяць і надбавкою за високі досягнення в праці в розмірі 1300,00 грн. в місяць згідно «Положення про порядок встановлення і виплати надбавок…», що підтверджується наказом № 55-к від 04.01.2013 року (а.с. 60 т.1).

Наказом № 68-к від 27.04.2016р. позивач ОСОБА_2 звільнений з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а. с. 62).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани й позбавлення у зв'язку з цим його комерційної премії, та відсутності підстав для задоволення заявлених ним позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Додаткові складові (премії, надбавки тощо) не є гарантованими і мають індивідуальний характер.

Як роз'яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.

Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов'язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Разом з тим, діюче законодавство наділяє власника повноваженнями самостійно вирішувати питання щодо збільшення, зменшення розміру премій, які виплачуються конкретним працівникам, повного або часткового позбавлення конкретного працівника премій, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Відповідно до п.5.1 Колективного договору між адміністрацією та колективом АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на 2015-2017 роки (далі - колективний договір) на підприємстві діють форми та системи оплати праці згідно «Положення про систему оплати праці АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» (далі - Положення про систему оплати праці) (а.с. 37-47 т.1).

Положенням про систему оплату праці встановлено, що порядок нарахування та виплати премії для працівників управління сервісу передбачається Положенням про мотивацію персоналу управління сервісу АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» (далі - Положення про мотивацію персоналу управління сервісу) (а.с. 48-50 т.1).

Основні принципи та підходи до мотивації, методику і порядок розрахунку комерційної премії співробітників управління сервісу АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» визначає Положення про мотивацію персоналу управління сервісу (а.с. 59 т.1).

Так, п.2.1. Положення про мотивацію персоналу управління сервісу передбачено, що комерційна премія, порядок нарахування та виплати якої регулюється даним Положенням, є заохочувальною виплатою в розумінні ч.3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці», нараховується у разі виконання затверджених показників плану продаж та надходження грошових коштів, за умови отримання підприємством прибутку.

Згідно п.3.5. Положення про мотивацію персоналу управління сервісу фактичний розмір комерційної премії співробітнику управління сервісу затверджується наказом по підприємству та виплачується у строки, передбачені Колективним договором.

Відповідно до п.3.6. Положення про мотивацію персоналу управління сервісу співробітнику управління сервісу, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, комерційна премія згідно даного Положення не нараховується протягом дії дисциплінарного стягнення.

Матеріалами справи підтверджено, що за наказом № 001/634 від 14.09.2015 року до позивача ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та протягом дії дисциплінарного стягнення його позбавлено комерційної премії (а.с. 74 т.1).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що комерційна премія є заохочувальною виплатою в розумінні ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці» та питання щодо її нарахування відповідачем, як роботодавцем, вирішуються у відповідності до Положення про мотивацію персоналу управління сервісу. При цьому, дії відповідача щодо позбавлення позивача комерційної премії протягом дії застосування щодо нього дисциплінарного стягнення узгоджуються з п.п. 2.1,3.6 Положення про мотивацію персоналу управління сервісу та положеннями ч.3 ст. 151 КЗпП України, відповідно до якої протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

У зв'язку з наведеним, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування позивачу комерційної премії та виплати на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - виплати комерційної премії, в порядку, передбаченому ст.ст. 116, 117 КЗпП України, а також відсутності підстав для визнання недійсним п.2.1 та п.3.6 Положення про мотивацію персоналу управління сервісу у зв'язку з їх невідповідністю приписам колективного договору підприємства та діючого КЗпП України, є обґрунтованими, з чим погоджується колегія суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги позивача про те, що комерційна премія є додатковою заробітною платою й повинна виплачуватись на загальних підставах незалежно від застосування до працівника дисциплінарного стягнення.

Доводи ж апеляційної скарги позивача про існування двох редакцій Положення про мотивацію персоналу управління сервісу, Положення, яке застосовувалось ним при виконанні функцій директора філії підприємства та Положення, наданого представником відповідача суду, які є відмінними одна від одної, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях позивача. Натомість як вбачається з матеріалів справи представником відповідача суду першої інстанції надано належним чином завірену копію Положення про мотивацію персоналу управління сервісу, тоді яка копія надано позивачем Положення належним чином не завірена й оригінал його суду не надано.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 щодо оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 001/634 від 14.09.2015 року, колегія суддів виходить за наступного.

Згідно з ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

З аналізу Глави X КЗпП України можна дійти висновку, що трудова дисципліна це - встановлений нормами права порядок взаємовідносин учасників трудового процесу, що визначає точне виконання ними своїх трудових функцій, які регулюють внутрішній трудовий розпорядок і встановлюють трудові права та обов'язки сторін трудового договору, а також заохочення за успіхи в роботі та відповідальність за умисне невиконання посадових обов'язків.

Посадові обов'язки працівника закріплені в посадовій інструкції.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 здійснював свої посадові обов'язки директора філії АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» в м. Кривий Ріг відповідно до Положення про підрозділ Регіональна філія АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш», введеного в дію наказом від 27.06.2013 року № 194 (а.с. 56-58 т.1).

Відповідно до п.2.2.11 зазначеного Положення до основних функцій регіональної філії, зокрема належить своєчасне надання первинної документації, завіреної Замовником, - в юридичний відділ, бухгалтерію, управління сервісу (договори, специфікації, довіреності, видаткові накладні, фінансові акти виконаних робіт, технічні акти).

Згідно п.3.4 Положення до обов'язків директора регіональної філії, зокрема входить планування та здійснення контролю проведення робіт з сервісного обслуговування компресорної техніки та іншого технологічного обладнання в межах укладених договорів, оперативне керівництво діяльністю співробітників філії, що знаходяться в закріплених за ними регіонах, контроль складання співробітниками підрозділу належним чином актів технічного приймання, технічних актів обстеження, сервісного обслуговування та ремонту компресорної техніки.

Крім того, п. 3.6.4 Положення передбачено, що директор філії несе відповідальність за виконання співробітниками вимог внутрішніх нормативних документів наказів та розпоряджень керівництва АТ.

Саме порушення п.п. 2.2.11, 3.4, 3.6.4 Положення про підрозділ Регіональна філія АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш», яке виявлено за результатами проведення службового розслідування діяльності філії АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» в м. Кривий Ріг, що підтверджується актом від 04.09.2015 року, й стало підставою для застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани (а.с. 64-65 т.1).

Крім того, під час проведення службового розслідування, комісією відповідача в присутності позивача проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться у підзвіті Позивача, внаслідок чого виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей у розмірі 215 632,51 грн.; встановлено факти надання послуг з дефектування та ремонту компресорного обладнання без документального оформлення надання вказаних послуг, встановлено факт перебування на території філії компресорного обладнання, що належить особисто Позивачу; встановлено численні та систематичні випадки порушення порядку ведення обліку та списання товарно-матеріальних цінностей. Результати інвентаризації відображено в акті від 04 вересня 2015 року, скріплено підписами членів комісії та позивача (а.с. 66-71 т.1).

Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Матеріалами справи підтверджено, що дисциплінарне стягнення застосовано відповідачем з дотриманням порядку і строків, викладених у ст. ст. 148, 149 КЗпП України.

Так, на виконання вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисціплінарного стягнення відповідач зажадав від позивача ОСОБА_2 письмових пояснень, які ним були надані в доповідній записці та врахувавши тяжкість вчиненого проступку, застосував дисциплінарне стягнення у виді догани та про його обрання повідомив позивачу, який відмовився від ознайомлення з наказом про застосування дисциплінарного стягнення під розписку, що підтверджується актом відмови від підпису від 15.09.2015 року (а.с. 72, 75 т.1).

При цьому, посилання позивача на те, що акт підписано не поважними особами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки акт про відмову від ознайомлення з наказом складено у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є працівниками відповідача.

Отже, встановивши дотримання відповідачем вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність виданого відповідачем наказу № 001/634 від 14.09.2015 року та відсутність підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги позивача про не ознайомлення його з наказом № 001/634 від 14.09.2015 року про застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани спростовуються актом від 15.09.2015 року, яким зафіксовано відмову позивача від ознайомлення з оскаржуваним наказом під розписку.

Також спростовуються матеріалами справи й доводи позивача про порушення відповідачем ст. 149 КЗпП України щодо не відібрання від нього пояснень, оскільки такі пояснення були надані позивачем в пояснювальній записі від 03.09.2015 року, в якій він визнав факт недостачі товарно-матеріальних цінностей, що знаходились у нього в підзвіті та пояснив, що вказана недостача виникла внаслідок несвоєчасного списання товарно-матеріальних цінностей, що були передані ТОВ «Завод бурової техніки ДСД».

Посилання ж позивача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції наявності в матеріалах справи двох наказів щодо нього від 14.09.2015 року та 06.10.2015 року про оголошення догани за фактом одного й того ж порушення трудової дисципліни колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказаній обставині судом першої інстанції надана правова оцінка в ухваленому ним рішенні з огляду на положення ст.ст. 57, 64 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції та вірно встановлено, що надана позивачем копія наказу від 06.10.2015 року не завірена належним чином, тоді як відповідачем надано належним чином засвідчену копію та оригінал наказу про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 від 14.09.2015 року.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: