Справа № 363/1257/18 Головуючий 1 інстанція- Баличева М.Б.
Проваження № 22-ц/824/3740/18 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дорогань Вікторії Іванівни про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа: стягувач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ»,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову головного державного виконавця Вишгородського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Дорогань В.І., яку мотивував тим, що 30 жовтня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 555019536 на підставі виконавчого листа № 2-69/2012, виданого 25 липня 2012 року Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення з нього на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» грошових коштів у розмірі 3759 грн.

Вважає, що вказана постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною, оскільки державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження не звернув увагу на пропуск стягувачем трирічного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, передбаченого ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», та всупереч ст.4 вказаного Закону не повернув виконавчий документ стягувачу. Вказував, що про постанову державного виконавця він дізнався випадково лише 30 березня 2018 року, дана постанова всупереч вимогам закону йому рекомендованим листом не направлялася і не отримувалася.

У зв'язку із наведеним, просив поновити строк для подання скарги як пропущений з поважних причин і скасувати постанову головного державного виконавця Вишгородського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 30 жовтня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 555019536 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-69/2012, виданого 25 липня 2012 року Вишгородським районним судом Київської області, повернути

- 2 -

виконавчий лист стягувачу.

Ухвалою Вишгородського районого суду Київської області від 03 серпня 2018 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою його скаргу задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована тим, що суд не звернув уваги на річний строк пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-69/2012, виданого Вишгородським районним судом Київської області 25 липня 2012 року, про що зазначено у самому листі. Дана обставина підтверджується також тим, що виконавчий лист був повернутий стягувачу 30 червня 2016 року на момент коли діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який також передбачав річний строк пред'явлення до виконання, а відтак пред'явивши виконавчий лист до виконання лише 19 вересня 2017 року, стягувач пропустив річний строк.

Головний державний виконавець Вишгородського відділу ДВС Дорогань В.І. та ПАТ «АКБ «Київ», які отримали копію ухвали про відкриття провадження з додатками, відзив на апеляційну скаргу до суду не подали.

В суді апеляційної інстанції представник заявника адвокат ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області як незаконну.

Решта учасників справи належним чином повідомлялися про час розгляду справи, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене

- 3 -

право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд обгрунтовував свої висновки тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 30 жовтня 2017 року була прийнята головним державним виконавцем Дорогань В.І. відповідно до вимогЗакону України «Про виконавче провадження» та в межах повноважень державного виконавця і прав заявника порушено не було.

При цьому суд виходив з того, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-69/2012, виданого Вишгородським районним судом Київської області 25 липня 2012 року, не пропущено, оскільки має місце переривання цього строку.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно ч.ч.4,5 ст.12 вказаного Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2012 року Вишгородським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-69/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» грошових коштів у розмірі 3759 грн.

Вказаний виконавчий лист у встановлений строк був пред'явлений ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» до виконання, проте повернутий стягувачу 30 червня 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року у зв'язку із відсутністю майна у боржника.

19 вересня 2017 року стягувач ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» повторно подав виконавчий лист до виконаня у зв'язку з чим постановою головного державного виконавця Вишгородського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Дорогань В.І. від 30 жовтня 2017 року відкрите виконавче провадження № 555019536.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у задоволенні скарги з огляду на те, що відкриваючи провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-69/2012, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та відповідно до положень закону, при цьому державним виконавцем було дотримано встановлений законом трирчний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних відносин має застосовуватися Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який передбачає річний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, що на думку скаржника свідчить про попуск строку пред'явлення до виконання, необгрунтовані.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві і перехідні положження» вказаного Закону

- 4 -

виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З огляду на те, що стягувач повторно подав виконавчий лист до виконаня 19 вересня 2017 року, тобто в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, то при вирішенні питання про дотримання строків пред'явлення виконавчих документів до виконання мають застосовуватися положення цього закону про трирічний строк.

Отже, при подачі стягувачем 19 вересня 2017 року виконавчого листа до виконання дотримано трирічний строк пред'явлення виконавчого документу до виконання, встановлений ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: