Дата документу 12.01.2018 Справа № 554/8991/17
Провадження №2/554/153/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 січня 2018 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого-судді Чуванової А.М.
при секретарі Садошенуо М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2400 гривень до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьохрічного віку. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 13.07.2016 року позивач з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем. З кінця вересня 2017 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач після припинення шлюбних відносин не приймає участі в утриманні ані дитини, ані дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивач на даний час не працевлаштована, щомісячно на утримання дитини витрачає не менше 2400 гривень. Відповідач не має постійного місця роботи, постійного заробітку, тому позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач вважає, що грошові суми в 2400 гривень на дитину та 1000 гривень на дружину щомісячно є справедливими, та такими, що допоможуть сину та їй мати гідний рівень життя, харчування та лікування.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі, не заперечувала проти заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12.01.2018 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 13.07.2016 року позивач уклала шлюб з відповідачем (а.с.8 свідоцтво про шлюб).
Відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9- свідоцтво про народження).
Судом встановлено, що зкінця вересня 2017 року сторони припинили спільне проживання.
Дитина проживає із матір'ю - позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні (а.с.5 - довідка).
Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно обовязок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.
Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).
Частиною 3 статті 181 СК України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно положень ст. 182 СК України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).
Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Судом встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України. При цьому відповідач має нормальний стан здоров'я, є молодою особою працездатного віку, має нерегулярний та мінливий дохід та не має на утриманні інших осіб.
Отже, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи задовільний стан здоров'я дитини та його матеріальне становище; вік дитини 7 місяців, а також - задовільний стан здоров'я відповідача; його матеріальне становище; відсутність у нього на утриманні інших осіб, прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно.
Суд вважає, що позивач не надала допустимих та переконливих доказів, що відповідач має значні доходи і має можливість сплачувати щомісячно по 2400 гривень аліментів на дитину.
Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні матері.
Відповідно до ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною 1 статті 182 СК України та пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, враховуючи його можливість надавати матеріальну допомогу, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 500 гривень щомісячно. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити за вказаних вище підстав.
ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України.
Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265,430,280-282 ЦПК України , ст.ст. 3, 10, 180, 182, 185, 191, 199, 84 Сімейного Кодексу України,суд,-
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2,у дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити
Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: А.М.Чуванова