справа №619/4707/18
провадження №2/619/1941/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі справу №619/4707/18

Імя (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

вимоги позивача: про зняття арешту з майна.

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

21 листопада 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просила зняти арешт на належну їй - ОСОБА_3, земельну ділянку №1, яка знаходиться на території Черкасько - Лозівської селищної ради, автодорога Харків - Щербаківка (на Бєлгород) 12 км.+ 900 метрів, Дергачівького району, Харківської області, кадастровий номер :04:002:0039, який накладено 23.12.2009 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 177693, 15.12.2009 року винесеною Відділом державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ Харківської області (на цей час це Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області), (номер обтяження 9377628, зареєстрований 23.12.2009 року реєстратором Харківська філія державних підприємств «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України).

В обґрунтування позову вказала, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки №1, яка знаходиться на території Черкасько - Лозівської селищної ради, автодорога Харків - Щербаківка (на Бєлгород) 12 км.+ 900 метрів, Дергачівького району, Харківської області, кадастровий номер :04:002:0039. У липні 2018 року їй стало відомо, що на це майно накладений арешт. 27.07.2018 року вона одержала інформацію з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої підставою для накладення 23.12.2009 року арешту стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 177693, 15.12.2009 року, яка винесена Відділом державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ Харківської області (на цей час це Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області). ОСОБА_3 звернулася з письмовою заявою до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням про зняття арешту з її майна. Листом від 15.11.2018 року за № 26474 їй повідомлено, що станом на 15.11.2018 року виконавчі провадження щодо неї, як боржника, у відділі виконавчої служби відсутні. У звязку зі спливом трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень надати будь яку інформацію стосовно арешту майна не має можливості.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

21 листопада 2018 було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08 годин 30 хвилин 23 листопада 2018 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов.

26 листопада 2018 року було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду на 08 годин 45 хвилин 26 листопада 2018 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 не зявилась, подала заяву, в якій просила задовольнити позов у повному обсязі та справу розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник відповідача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив винести рішення відповідно до норм чинного законодавства, та відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглядати у їх відсутність.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки №1, яка знаходиться на території Черкасько - Лозівської селищної ради, автодорога Харків - Щербаківка (на Бєлгород) 12 км.+ 900 метрів, Дергачівького району, Харківської області, кадастровий номер :04:002:0039.

У липні 2018 року позивачу стало відомо, що на це майно накладений арешт. 27.07.2018 року згідно інформації з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої підставою для накладення 23.12.2009 року арешту стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 177693, 15.12.2009 року, яка винесена Відділом державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ Харківської області (на цей час це Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області).

ОСОБА_3 звернулася з письмовою заявою до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області з проханням про зняття арешту з її майна.

Листом від 15.11.2018 року за № 26474 їй повідомлено, що станом на 15.11.2018 року виконавчі провадження щодо неї, як боржника, у відділі виконавчої служби відсутні. У звязку зі спливом трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень надати будь яку інформацію стосовно арешту майна не має можливості.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відтак, у звязку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключивши відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувавши інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, однак, цього зроблено не було, внаслідок чого, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Вищевикладене свідчить про наявність у позивача права на вчинення дій, спрямованих на захист прав власника, в тому числі і шляхом подачі позову про зняття арешту майна.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 351, 352, 354, пунктами 8, 15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Зняти арешт на належну ОСОБА_3, земельну ділянку №1, яка знаходиться на території Черкасько - Лозівської селищної ради, автодорога Харків - Щербаківка (на Бєлгород) 12 км.+ 900 метрів, Дергачівького району, Харківської області, кадастровий номер :04:002:0039, який накладено 23.12.2009 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 177693, 15.12.2009 року винесеною відділом державної виконавчої служби Дергачівського РУЮ Харківської області (на цей час це Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області), (номер обтяження 9377628, зареєстрований 23.12.2009 року реєстратором Харківська філія державних підприємств «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) сторін:

позивач: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: м. Харків, пр.-т. ПеремогиАДРЕСА_1;

відповідач: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області, , місце знаходження: Харківська область, м. Дергачі, вул. Сумський шлях, буд. 20;

Суддя Н. Ю. Кононихіна