Справа № 462/3827/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6367/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», треті особи Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

14.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 34 217,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 10 листопада 2015 року о 13.30 год. ОСОБА_3, керуючи трамваєм на перехресті вулиць Городоцька-Залізнична-Чернивецька у м. Львові, не виконала вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не пропустила автомобіль марки SUBARU OUTBACK, який рухався по головній дорозі та здійснила зіткнення з ним. Внаслідок зіткнення автомобіль SUBARU OUTBACK отримав інертний рух та зіткнувся з автомобілем TOYOTA RAV4. Внаслідок зіткнення автомобіль TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01.12.2015 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. ОСОБА_3 під час ДТП перебувала в трудових відносинах з відповідачем ЛКП «Львівелектротранс», цивільна відповідальність якого за шкоду заподіяну третім особам, застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністюСК «Глобус» за договором страхування від 26.03.2016 року. СТДВ «Глобус» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 9865,33 грн. Враховуючи, що вказана сума не відповідала фактичній сумі витрат, необхідних для відновлення транспортного засобу, яка згідно висновку експертного дослідження становила 41507,93 грн., просив стягнути з відповідача на свою користь невиплачену матеріальну шкоду у розмірі 31642,60 грн., 175 грн. - витрати за проведення сервісного обслуговування, 2400 грн. - витрати за проведення експертизи, а всього 34217 грн. та судовий збір.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 34217,60 грн. Вирішено питання судового збору.

Рішення оскаржило Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс».

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції враховано лише висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5246 від 20.04.2016 року, поданий позивачем, яким визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля. Вважає, що судом не взято до уваги, що шкода, заподіяна внаслідок ДТП, яка мала місце 10.11.2015 року, відшкодована позивачу в повному обсязі. Зазначає, що згідно Акту № 1409/15 по страховій справі № 3324/15 вартість матеріальної шкоди без урахуванням ПДВ становить 10 414,50 грн. За наслідками страхової справи № 3324/15 згідно платіжного доручення № 3395 від 24.03.2016 року представнику власника пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_7. СК «Глобус» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 9 914,90 грн. Договором страхування встановлена безумовна франшиза у розмірі 500 грн. Згідно з чинним законодавством про страхування, розмір франшизи відшкодовується потерпілому за його зверненням до страхувальника в добровільному порядку. Однак, від позивача не надходило заяви до ЛКП «Льввівелектротранс» про відшкодування безумовної франшизи, встановленої договором. Крім того, зазначає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5246 від 20.04.2016 року не можна вважати експертизою в розумінні ст.ст. 143-150 ЦПК України, а тому даний висновок слід розглядати як особисту думку фахівця в галузі автотоварознавства, а не як безумовне підтвердження розміру шкоди, заподіяної позивачу.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові ВСУ у справі № 6-2969 цс 16 від 31.05.2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за законом № 1961-ІУ має сплатити страховик, як страхове відшкодування. Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 .

Встановлено, що 10.11.2015 року о 13.30 год. ОСОБА_5, керуючи трамваєм, номерний знак НОМЕР_3, що належить ЛКП «Львівелектротранс», на перехресті вул. Городоцька - Залізнична - Чернівецька, не виконала вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не пропустила автомобіль SUBARU OUTBACK, номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустила зіткнення з ним. Автомобіль SUBARU OUTBACK, номерний знак НОМЕР_2, отримав інертний рух і зіткнувся з автомобілем марки TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1., що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказане підтверджується довідкою УПС МВС у м. Львові № 3724 від 26.11.2015 року (а.с. 44).

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01.12.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 43).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5246 від 20 квітня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1, становить 41507,93 грн.

24 березня 2016 року СТДВ «Глобус» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 9914,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3395 від 24 березня 2016 р., одержувач представник позивача -Дем»яновська Ю. Д. (а.с. 104).

Враховуючи, що витрати, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права, перевищують розмір страхового відшкодування, беручи до уваги, що в ході розгляду даної справи, не погоджуючись з розміром матеріальної шкоди, визначеної позивачем, ЛКП «Львівелектротранс» не надало суду доказів на спростування її розміру та не просило провести у справі відповідну судову експертизу, колегія суддів приходить до висновку, що суд підставно стягнув з відповідача в користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 31 593,03 грн., витрати за сервісне обслуговування від 26 листопада 2015 року у розмірі 175,00 грн., витрати по сплаті експертного автотоварознавчого дослідження відповідно до квитанції № 5246 від 20.04.2016 року у розмірі 2000грн., а всього 34 217,60 грн.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05.02.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.