Справа № 706/1559/17
У Х В А Л А

про задоволення скарги на постанову державного

виконавця про закінчення виконавчого провадження

28 лютого 2018 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Дехканбаєвої О.О.,

стягувача ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, головного державного виконавця Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3, боржника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Просив визнати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 18.08.2017 р. головним державним виконавцем Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3, неправомірною та скасувати її; зобов'язати головного державного виконавця Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 здійснити примусове виконання рішення Христинівського районного суду від 02.08.2016 р. у справі № 2-6/12 в порядку та спосіб, який визначений судовим рішенням, - шляхом демонтування частини самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_4, без участі боржника ОСОБА_4

Як на підставу своїх вимог посилався на те, що рішенням Христинівського районного суду від 02.08.2016 р. було зобов'язано ОСОБА_4 не чинити йому перешкод в користуванні його власною земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0403 та знести шляхом демонтування частину самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_4 На виконання вказаного рішення 29.05.2017 р. Христинівським районним судом видано виконавчий лист № 2-6/12, на підставі якого 01.06.2017 р. державний виконавець відкрив виконавче провадження № 54056962. По завершенню визначеного ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» строку для виконання рішення суду немайнового характеру державний виконавець, встановивши, що боржник ОСОБА_4 не виконав рішення суду, 11.07.2017 р. виніс постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 1700 грн. та попередив останнього про кримінальну відповідальність у випадку подальшого умисного невиконання судового рішення. За наслідками проведеної 10.08.2017 р. повторної перевірки державний виконавець виніс постанову про накладення на ОСОБА_4 штрафу в сумі 3400 грн. та до Христинівського відділення поліції надіслав подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Вважаючи, що заходи з примусового виконання рішення виконані ефективно і у повному обсязі, державний виконавець 18.08.2017 р. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, керуючись при цьому вимогами п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана постанова суперечить Конституції України, загальним засадам виконавчого провадження і порушує його права і свободи в частині володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Невідємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захисту права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання судового рішення в розумний строк. Державний виконавець заходів примусового виконання судового рішення не вжив, а обмежився лише надісланням до Христинівського відділення поліції подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. При цьому не навів в постанові, що оскаржується, якими мотивами він керувався, коли приймав рішення про закінчення виконавчого провадження, і що йому перешкоджає виконати рішення в примусовому порядку з урахуванням того, що, звертаючись із заявою про примусове виконання рішення, він сплатив авансовий внесок у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати. Передбачений нормами чинного законодавства 10-денний строк для оскарження постанови ним не пропущений, оскільки постанова отримана ним значно пізніше її винесення.

Представник стягувача ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені в скарзі. Крім того, пояснила, що притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення суду не позбавляє державного виконавця обовязку виконати рішення суду. Вказане рішення суду може бути виконане без участі боржника. Для того, щоб демонтувати частину самочинно збудованої ОСОБА_4 споруди, державному виконавцю необхідно було дослідити технічну документацію на вказану споруду, а ця споруда є самочинною і відповідно до ст. 376 ЦК України ОСОБА_4 не набув права власності на неї. Далі необхідно було від державного реєстратора отримати інформацію про право ОСОБА_4 на земельну ділянку, на якій розміщена самочинна споруда, а ОСОБА_4 не має права на вказану земельну ділянку. Для проведення знесення частини самочинно збудованої споруди необхідно було запросити поліцейських для підтримання громадського порядку та працівників для безпосереднього знесення. Всього цього державний виконавець не виконав.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу і пояснення свого представника підтримав.

Головний державний виконавець Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги не визнав та пояснив, що виконати вказане рішення без участі боржника неможливо. Для демонтування частини будинку повинен бути наданий дозвіл органу місцевого самоврядування, який вправі отримати лише сам ОСОБА_4 Ним, як державним виконавцем, були проведені всі можливі заходи для виконання рішення суду. ОСОБА_4 був двічі попереджений про необхідність виконання рішення суду, двічі на нього накладались штрафи за невиконання рішення суду, до поліції було внесене подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Боржник ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги не визнав та пояснив, що він не порушував права ОСОБА_1, який не має права на його землю. На даний час в Уманському міськрайонному суді розглядається справа про розмежування їх земельних ділянок.

Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали за скаргою, матеріали виконавчого провадження № 54056962,суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.08.2016 р. Христинівським районним судом ухвалено рішення, яким зобов'язано боржника ОСОБА_4 не чинити перешкодстягувачу ОСОБА_1 в користуванні його власною земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0403 та знести шляхом демонтування частину самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_4

На виконання вказаного рішення 29.05.2017 р. Христинівським районним судом видано виконавчий лист № 2-6/12, на підставі якого 01.06.2017 р. головний державний виконавець Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 відкрив виконавче провадження № 54056962.

По завершенню визначеного ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» строку для виконання рішення суду немайнового характеру державний виконавець, встановивши, що боржник ОСОБА_4 не виконав рішення суду, 11.07.2017 р. виніс постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 1700 грн. та попередив останнього про кримінальну відповідальність у випадку подальшого умисного невиконання судового рішення.

За наслідками проведеної 10.08.2017 р. повторної перевірки державний виконавець виніс постанову про накладення на ОСОБА_4 штрафу в сумі 3400 грн. та до Христинівського відділення поліції надіслав подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

18.08.2017 р. державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Державний виконавець встановив, що рішення зобовязального характеру боржником не виконане, незаконно збудована будівля не знесена, у звязку з чим державним виконавцем 10.08.2017 р. було надіслане подання до Христинівського відділення поліції для притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Враховуючи викладене, керуючись вимогами п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6/12, виданого 29.05.2017 р. Христинівським районним судом, про зобовязання ОСОБА_4 знести шляхом демонтування частину самочинно збудованої споруди, яка розміщена на ділянці ОСОБА_1, закінчити.

Суд вважає, що вказана постанова державного виконавця суперечить Конституції України та законам України.

Зокрема, вимогам ст. 129-1 Конституції України, яка визначає, що судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невідємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захисту права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання судового рішення в розумний строк.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень-та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обовязковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та обєктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» покладає на державного виконавця обов'язок вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а пункт перший частини другої цієї ж статті Закону - здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, унормований ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» і абзац другий її частини третьої визначає, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Суд погоджується з думкою стягувача та його представника, що рішення суду у даному випадку може бути виконано без участі боржника. Для цього державному виконавцю необхідно було, зокрема, дослідити технічну документацію на споруду, частина якої підлягала демонтуванню, отримати інформацію про право ОСОБА_4 на земельну ділянку, на якій розміщена самочинна споруда, для проведення знесення частини самочинно збудованої споруди запросити поліцейських для підтримання громадського порядку та працівників для безпосереднього знесення. Всього цього державний виконавець не зробив.

У той же час суд не погоджується з думкою державного виконавця про те, що для демонтування частини будинку повинен бути наданий дозвіл органу місцевого самоврядування, який вправі отримати лише сам ОСОБА_4 Суд вважає, що, оскільки вказана споруда є самочинною, то і демонтування частини її не потребує дозволу органу місцевого самоврядування.

Не дивлячись на викладене нормативно - правове обгрунтування та встановлений виконавчим листом № 2-6/12 спосіб та порядок виконання рішення суду від 02.08.2017 р., державний виконавець заходів примусового виконання судового рішення не вжив, а обмежився лише надісланням до Христинівського відділення поліції подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

При цьому державний виконавець не навів в постанові, що оскаржується, мотиви, якими він керувався, коли приймав рішення про закінчення виконавчого провадження, і що йому перешкоджає виконати рішення в примусовому порядку, з урахуванням того, що, звертаючись із заявою про примусове виконання рішення, стягувач ОСОБА_1 сплатив авансовий внесок у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ч. 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Передбачений нормами закону строк для оскарження постанови державного виконавця стягувачем не пропущений, оскільки постанова державного виконавця надіслана на адресу стягувача лише 24.11.2017 р., що стверджується копією відповідного супровідного листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд вважає, що скарга стягувача ОСОБА_1 є обгрунтованою, тому оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження повинна бути визнана неправомірною та скасована, а державного виконавця необхідно зобовязати здійснити примусове виконання рішення Христинівського районного суду від 02.08.2016 р. у справі № 2-6/12 без участі боржника ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 1, 2, 18 ч. 1, 63, 74 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 448 ч. 1, 449, 450, 451 ЦПК України, суд УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Визнати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 18.08.2017 року головним державним виконавцем Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3, неправомірною та скасувати її.

Зобов'язати головного державного виконавця Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 здійснити примусове виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02.08.2016 року у справі № 2-6/12 в порядку та спосіб, який визначений судовим рішенням, - шляхом демонтування частини самочинно збудованої споруди, яка розташована по вул. Леніна, 48 «А» в м. Христинівці Черкаської області, відступивши від межі не менше 1 (одного) метра за рахунок ОСОБА_4, без участі боржника ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Суддя М.Ф. Олійник