Провадження № 2/317/65/2018
Справа № 317/2179/17
15 січня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Згідно уточненого позову від 10.11.2017 р. (а.с. 30-33) позивач просить стягнути ОСОБА_2 на її користь заборгованість у розмірі 6978,01 грн. та судовий збір.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.07.2015 р. між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з яким вона передала відповідачу грошові кошти у сумі 6500,00 грн., зі строком повернення 12.07.2017 р. Грошові кошти у розмірі 6500,00 грн. були передані позивачем відповідачеві 04.07.2017 р. за адресою фактичного мешкання ОСОБА_1 у момент підписання розписки. Станом на 09.11.2017 р. сума позики відповідачем не повернута. Кількість днів прострочення виконання відповідачем зобовязання з повернення позики складає 120 днів. Заборгованість зі встановленого індексу інфляції від суми боргу за час неповерення позики з 13.07.2017 р. по вересень 2017 року складає 136,62 грн., три проценти річних за 120 днів заборгованості дорівнюють 64,11 грн., а сума відсотків за цей же період, розрахована на рівні облікової ставки Національного банку України, складає 277,28 грн. Таким чином загальна сума боргу складає 6978,01 грн.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справі позивач ОСОБА_1 до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.
У судові засідання 02.11.2017 р., 30.11.2017 р. зявився представник позивача ОСОБА_3, який позов підтримав. У подальшому участі у розгляді справи не брав. До суду надійшла заява представника позивача від 15.01.2018 р. у якій він просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справі відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не подала.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 04 липня 2017 року між ОСОБА_1 як позикодавцем, і ОСОБА_2 як позичальником, укладений договір позики шляхом написання боргової розписки (а.с. 5). Згідно з вимогами вказаного договору, ОСОБА_2 отримала у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 6500,00 грн. на строк до 12.07.2017 р.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Наразі матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем позивачу суми позики.
Щодо стягнення відсотків, інфляційних та трьох процентів річних суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами ч. 2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Оскільки умовами договору не визначено розмір відсотків, позивач обґрунтовано їх розрахував на рівні облікової ставки Національного банку України.
Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку про його часткову обґрунтованість.
Так, розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних є вірним.
Інфляційні втрати з 13.07.2017 р. по вересень 2017 року включно складають 136,62 грн., три проценти річних за 120 днів заборгованості (за період з 13.07.2017 р. до 09.11.2017 р.) дорівнюють 64,11 грн.
Розрахунок відсотків є помилковим за період з 14.09.2017 р. до 27.10.2017 р., оскільки облікова станка НБУ у цей період складала 12,5 %, а не 13,5 % як зазначено у розрахунку позивача.
В іншій частині розрахунок відсотків є вірним.
Сума відсотків, яка підлягає стягнення складає 269,62 грн., а не 277,28 грн. як зазначено у позові (розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]).
Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
Таким чином сума, яка підлягає стягненню дорівнює: 6500,00 грн. (сума позики) + 136,62 грн. (інфляційні втрати) + 64,11 грн. (три проценти річних) + 269,62 грн. (відсотки за позикою) = 6970,35 грн.
Оскільки ОСОБА_2 не сплатила заборгованість, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 04.07.2017 р. у сумі 6970 грн. 35 коп. (шість тисяч девятсот сімдесят грн. 35 коп.), яка складається з наступного 6500,00 грн. сума позики; 136,62 грн. інфляційні втрати; 64,11 грн. три проценти річних; 269,62 грн. відсотки за позикою.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 639 грн. 29 коп. (шістсот тридцять девять грн. 29 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Д.І. Сакоян