Справа № 333/3561/17
Провадження № 2/333/131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

при секретарі судового засідання Довгаль А.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» про визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку по сплаті житлово-комунальних послуг, в обґрунтування яких зазначив наступне.

Позивачу належить ? частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Відповідачу належить ? частина вказаної вище квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на торгах.

Спірна квартира складається з трьох жилих кімнат, загальна площа квартири - 59,47 кв. м., житлова площа - 44,9 кв.м., у тому числі: перша кімната зал - 19,4 кв.м., друга кімната спальня - 11,3, кв. м., третя кімната спальня - 14,20 кв.м., кухня 4,9 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., ванна кімната - 1,9 кв.м., коридор - 5,0 кв. м., кладова - 0,8 кв.м., балкон (лоджія) - 0,77 кв.м.

Наведені дві спальні кімнати в квартирі є ізольованими та кожна з спальних кімнат має окремий вхід з зали.

На даний час в спірній квартирі зареєстрована мати позивача - ОСОБА_5, яка фактично мешкає в кімнаті площею 11,3 кв.м., також в квартирі зареєстрований ОСОБА_6, який фактично в ній не мешкає.

Позивач зазначає, що усі комунальні рахунки доводиться сплачувати йому, він неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_2 щодо її участі в утримання квартири, остання відмовлялася, і оскільки відповідач та позивач не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою та не бажає її утримувати, позивач змушений був звернутися до суду з вимогами про встановлення порядку користування жилими приміщеннями квартири, виділивши в користування йому спальну кімнату площею 11, 3 кв.м., іншу кімнату - 14,2 кв.м залишити у користування відповідачу ОСОБА_2, а першу кімнату зал - 19,4 кв.м., кухню - 4,9 кв.м., вбиральню - 1,2 кв.м., ванну кімнату - 1,9 кв.м., коридор - 5,0 кв. м., кладову - 0,8 кв.м., балкон (лоджія) - 0,77 кв.м. залишити в загальному користуванні між співвласниками квартири.

Враховуючи те, що спірна квартира перебуває у власності двох осіб та кожен із них в рівній мірі повинен утримувати належне йому на праві власності майно та солідарно відповідати пов'язаним з користуванням цим майном, за таких обставин позивач також вважає за необхідне розподілити особові рахунки по оплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території, послуг з водопостачанням та водовідведення, послуг з газопостачання, електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів між ним та відповідачем ОСОБА_2 Посилаючись на зазначене, просить суд зобов'язати ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» розподілити особові рахунки по оплаті вище вказаних витрат між ним та відповідачем ОСОБА_2

У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти ОСОБА_1, який підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала пояснення, відповідно до яких зазначила, що їй дійсно належить ? частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на торгах. Вказана частина квартира була придбана нею на торгах оскільки між нею та позивачем була про це усна домовленість. Комунальні рахунки вона не сплачує, оскільки це не передбачалося домовленістю між ними. На теперішній час в квартирі мешкає тільки мати позивача - ОСОБА_5, відповідач мешкає за іншою адресою.

Представник відповідача - ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» Кузьменко Ю.В. у судовому засіданні просила суд відмовити в частині позовних вимог зобов'язати ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру, посилаючись на те, що відповідач надає співвласникам квартир тільки послуги з управління багатоквартирного будинку та жодних інших житлово-комунальних послуг, зазначених позивачем у позовній заяві, а саме: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» не надає. Тому на співвласника ОСОБА_4 оформлений особовий рахунок на оплату послуг з управлення багатоквартирним будинком. Вважає, що розділ особового рахунку для оплати послуг з управлення багатоквартирного будинку можливий лише на підставі та після винесення судового рішення з врегулюванням порядку користування квартирою, що знаходиться у спільній частковій власності між власниками квартири АДРЕСА_1.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/2 частці кожному, що підтверджується інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухому майно № НОМЕР_1 від 16.06.2016 року.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, спірна квартира складається з трьох жилих кімнат, загальна площа квартири -59,47 кв. м., житлова площа - 44,9 кв.м., у тому числі: перша кімната зал - 19,4 кв.м., друга кімната спальня - 11,3, кв. м., третя кімната спальня - 14,20 кв.м., кухня - 4,9 кв.м., вбиральня - 1,2 кв.м., ванна кімната - 1,9 кв.м., коридор - 5,0 кв. м., кладова - 0,8 кв.м., балкон (лоджія) - 0,77 кв.м.

Як спальна кімната площею 11,3 кв.м., так і спальна кімната площею - 14,2 кв.м в квартирі є ізольованими та кожна з цих спальних кімнат має окремий вхід з зали площею 19,4 кв. м.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Пленум Верховного Суду України в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи позивачем також доведено, що сплачує за комунальні послуги за утримання квартири тільки сторона позивача та сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою.

Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою та з врахуванням того, що загальна жила площа квартири складає 59,47 кв.м., на кожного співвласника у рівних долях припадає (59,47:2) 29,7 кв.м., суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим позивачем, а саме йому слід виділити у користування житлову кімнату - спальню площею 11,3 кв.м.. а відповідачу ОСОБА_2 житлову кімнату - спальню площею 14,2 кв.м. Залишити у користування в загальному користуванні між співвласниками квартири: житлову кімнату - зал площею 19,4 кв.м., кухню площею - 4,9 кв.м., вбиральню площею - 1,2 кв.м., ванну кімнату площею 1,9 кв.м., коридор площею - 5,0 кв. м., кладову площею - 0,8 кв.м., балкон (лоджія) площею - 0,77 кв.м.

Суд вважає, що саме такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов співвласників житла.

Іншого способу вирішення цього спору не має.

З огляду на вище вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю.

Щодо розділення рахунків, то слід зауважити наступне.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також, нормою п. 3 ч. 2 ст. 21 того ж Закону визначено обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Із норми ч. 4 вказаної статті слідує, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Виходячи з вказаних положень, заявлені вимоги про розподіл особових рахунків є передчасними і безпідставними, так як в суді не встановлено що позивачем вносився проект договору та виконувалася процедура погодження його умов, в тому числі й щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його оплату, відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Встановлення порядку користування квартирою між її користувачами за рішенням суду є самостійною підставою для звернення позивача з метою розподілу особових рахунків, а у разі відмови в цьому останній не позбавлений права звернутись за захистом до суду.

Крім того, рішення суду про встановлення порядку користування квартирою фактично є підставою для укладення із співвласниками окремих договорів щодо надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, в цій частині позивачу слід відмовити в задоволенні вимог і роз`яснити про необхідність скористатися вищезазначеним порядком. В разі відмови від розділення рахунків, такі дії вже потім можуть бути оскаржені до суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, не підлягають до задоволення, оскільки, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В даному випадку, позивачем не доведено наявність спору щодо розділення особових рахунків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою № АДРЕСА_1, виділивши в користування:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, житлову кімнату - спальню, площею 11,3 кв. м.;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, житлову кімнату - спальню, площею 14,2 кв. м.;

Житлову кімнату - зал, площею 19,4 кв.м., кухню, площею 4,9 кв.м., вбиральню, площею 1,2 кв.м., ванну кімнату, площею 1,9 кв.м., коридор, площею 5,0 кв. м., кладову, площею 0,8 кв.м., балкон (лоджія) - 0,77 кв.м., залишити у загальному користуванні між співвласниками квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 лютого 2018 року.

Суддя В.Б. Кулик