АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1840/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2018 року у складі судді Льон О.М. у справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа: Канівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулися з позовом до ОСОБА_8, третя особа: Канівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_10. Спадкоємцем за законом після її смерті була дочка - ОСОБА_11, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай).

Згодом ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_11, після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, майновий пай і грошові вклади.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_11 є її дочка -ОСОБА_8, яка отримала свідоцтво про право на спадщину.

До Канівської державної нотаріальної контори за правом на спадщину також зверталися позивачі: ОСОБА_5, як син померлої ОСОБА_11 та ОСОБА_7, як дочка померлої ОСОБА_10 Але Канівською державною нотаріальною конторою їм обом було відмовлено у праві на спадщину, так як не був встановлений родинний зв'язок між позивачами та спадкодавцями.

Рішеннями суду від 12.01.2018 року встановлено факт родинних відносин позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по відношенню до померлих ОСОБА_11 та ОСОБА_10

Після встановлення факту родинних зв'язків нотаріус повторно відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та усно повідомив, що спадщина вже отримана.

Вважаючи, що строк пропущено з поважних причини, позивачі звернулись до суду з позовом для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Просили суд визнати поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори, визначити їм додатковий строк тривалістю два місяці для подання до Канівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_11 та смерті ОСОБА_10. Визнати право власності за ОСОБА_5 на 1/4 земельної ділянки, 1/2 майнового паю і 1/2 грошових вкладів. Визнати право власності за ОСОБА_7 на 1/2 земельної ділянки.

Ухвалою суду від 17.08.2018 року позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду.

Рішенням Канівського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що нормами ЦК УРСР не передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, тому суд вирішує питання про фактичний вступ в управління спадковим майном. ОСОБА_7 не надала відповідних доказів про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Стосовно визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_5 суд встановив, що останній не надав достатніх доказів щодо поважності пропуску строку з ІНФОРМАЦІЯ_4 року по 13.02.2006 року. Інші обставини, на які посилався ОСОБА_5 на обґрунтування поважності пропуску строку для звернення з заявою про отримання спадщини, суд не визнав поважними. Суд не застосував як підставу для відмови в позові пропуск позивачами строку позовної давності, про який заявляв представник відповідачки, у зв'язку з тим, що в позові відмовлено на підставі норм матеріального права.

На вказане рішення адвокат ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне дослідження судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вимогами ЦК УРСР дійсно не передбачено визнання додаткового строку для прийняття спадщини, проте визначено можливість продовження строку для прийняття спадщини.

В решті доводи апеляційної скарги повторюють твердження позовної заяви.

Апелянт просить рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, в цій частині просить ухвалити нове рішення, яким визначити додатковий строк для ОСОБА_5 тривалістю у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_11

Таким чином, апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині рішення щодо позовних вимог ОСОБА_5 Рішення суду в іншій частині не оскаржується, тому не підлягає перегляду згідно з вимогами ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи.

З матеріалів справи встановлено такі обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.05.2017 року (а.с. 13) ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Бровари Київської області.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 17.05.2017 (а.с. 13, зв.) підтверджується, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Каневі, Черкаської області.

З повідомлення Канівської державної нотаріальної контори №980 від 07.06.2018 року (а.с.34-60) вбачається, що після смерті ОСОБА_10, спадщину за законом прийняла ОСОБА_11, що мешкає та зареєстрована в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області. Після смерті ОСОБА_11, спадщину за законом прийняла ОСОБА_8.

Рішенням Канівського міськрайонного суду №697/2648/17 від 12.01.2018 (а.с. 12) встановлено факт родинних відносин, про те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідно до постанови Канівської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.2018 року (а.с. 9) ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що останній спадщину після смерті ОСОБА_11 не прийняв у встановлений законом термін.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 04.11.1975 року (а.с. 43), свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30.01.2006 року (а.с. 44) та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 19.03.2004 року (а.с. 45), вбачається, що відповідачка ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_11.

З Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 від 16.10.2002 року (а.с. 46) вбачається, що ОСОБА_11 на підставі рішення Степанецької сільської ради від 02.08.2002 року №2/4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,31 га, що розташована на території Степанецької сільської ради, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як видно зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2006 року, зареєстрованого в реєстрі №1-670 (а.с.50) спадкоємцем майна ОСОБА_11 є її дочка ОСОБА_8. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із: земельної ділянки, площею 7,31 га, яка розташована на території Степанецької сільської ради Канівського р-ну Черкаської області.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2006 року, зареєстрованого в реєстрі №1-672 (а.с.51) спадкове майно, на яке видано свідоцтво після смерті ОСОБА_11 складається із: майнового паю в розмірі 1131,00 грн. або 0,05 відсотків, який знаходиться в СТОВ «Україна» с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області та грошових вкладів з відсотками і компенсаціями, що знаходиться у філії ВАТ «Державний Ощадний банк Україна» №-3284/03 с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області на рахунках №-НОМЕР_9, №-НОМЕР_7, №-НОМЕР_8.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-891 (а.с. 58) вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року є її дочка ОСОБА_11, що мешкає в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із: права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області, розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки (паю) в натурі (на місцевості).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій.

Обґрунтовуючи вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, апелянт вказує на те, що суд не врахував, що ОСОБА_5 хворів після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11, тому і не зміг прийняти спадщину в установлений законом строк. До того ж, взагалі не знав, що спадщина відкрилась, оскільки в матеріалах спадкової справи взагалі відсутні відомості про закликання ОСОБА_5 до спадкування. Відповідачка приховала від нотаріусу факт наявності інших спадкоємців.

Під час хвороби ОСОБА_5 був зосереджений на лікуванні, тому не знав про факт відкриття спадщини. Крім того, звертався до суду з заявою про встановлення факту родинних зв'язків з ОСОБА_11

Таким чином, позивач поважність причин пропуску на звернення з заявою про прийняття спадщини мотивує відсутністю підтверджуючих документів про родинні відносини, хворобою та лікуванням, а також відсутність відомостей про закликання до спадкування.

Юридична необізнаність та встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, не можуть бути підставою для задоволення позову.

На підтвердження факту хвороби та лікування позивачем надано копії медичної картки ОСОБА_5, з яких вбачається, що позивач протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини на стаціонарному лікуванні не перебував, хворів та перебував на лікарняному у період з 16.05.2007 року по 20.05.2007 року, з 15.06.2007 року по 17.06.2007 року, з 09.01.2009 року по 17.01.2009 року (а.с.119,120,121). Наступні медичні довідки містять відомості про те, що позивач хворів та перебував на лікарняному з 21.05.2009 року по 30.05.2009 року, з 05.03.2012 року по 09.03.2012 року, з 25.01.2013 року по 11.02.2013 року, з 29.09.2014 року по 25.10.2014 року (а.с.122-126), перебував на стаціонарному лікуванні у період з 25.10.2014 року по 10.11.2014 року (а.с.127 на звороті), перебував на лікарняному з 15.11.2014 року по 24.11.2014 року (а.с.127).

На підставі досліджених доказів колегія суддів приходить до висновку, що позивач не навів поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надав доказів, які свідчать про наявність для нього перешкод для подачі такої заяви.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, дослідивши всі обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував усі обставини, що мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального права, тому не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення міськрайонного суду.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Судді