Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7523/18 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/7523/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила

- зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що передана ОСОБА_1 рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі № 2-204/12, шляхом знесення за власний рахунок гаражу (літера за технічним планом Е), сараю (літера за технічним планом З), санвузла ( літера а-5 № 3-4 на плані), приведення земельної ділянки у придатний для використання стан;

- зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що передана ОСОБА_1 рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі № 2-204/12 шляхом усунення за власний рахунок каміння, будівельного сміття, елементів доріжки, розташованих на земельній ділянці ОСОБА_1, облаштувати за власний рахунок інженерно-технічні засоби на частині квартири АДРЕСА_1 (літера а-3 за технічним планом), що будуть запобігати можливості стікання атмосферних опадів з покрівлі даної квартири на земельну ділянку ОСОБА_1 та привести закріплену за ОСОБА_1 земельну ділянку у придатний для використання стан.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: м. Житомир, вул. Короленка, 45. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2017 року встановлено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8. Вказала, що відповідачем ОСОБА_2 самовільно збудовано гараж та сарай, позначені на плані літерами «Е», «З», які на час звернення до суду розташовані на земельній ділянці ОСОБА_1 Крім того, даною особою на власній земельній ділянці як прибудову до належної йому частини будинку самовільно споруджено приміщення (літера а-5 № 3-4 на плані). Вказана прибудова виконана на відстані меншій 1 м. від земельної ділянки ОСОБА_1, а її розташування перешкоджає проникненню світла до вікна належної позивачу частини будинку. Такі умови порушують права позивача як власника, а також не відповідають вимогам законодавства, що встановлюють правила добросусідства. Серед іншого зазначила, що на закріпленій судовим рішенням земельній ділянці розташовані будівельні матеріали відповідачів, а також елементи пішохідної доріжки.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що передана ОСОБА_1 рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі № 2-204/12, шляхом знесення за власний рахунок гаражу (літера за технічним планом Е), сараю (літера за технічним планом З) та прибирання при цьому вивільнених будівельних матеріалів або іншого майна з земельної ділянки ОСОБА_1.

У задоволенні вимог про знесення самовільно збудованої прибудови (літера по технічному плану а-5, приміщення № 3-4) відмовлено.

Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що передана ОСОБА_1 рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі № 2-204/12, шляхом усунення за власний рахунок каміння, будівельного сміття, елементів доріжки, розташованих на земельній ділянці ОСОБА_1.

Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 облаштувати за власний рахунок інженерно-технічні засоби на частині квартири АДРЕСА_1 (літера а-3 за технічним планом), що будуть запобігати можливості стікання атмосферних опадів з покрівлі даної квартири на земельну ділянку ОСОБА_1.

У задоволенні вимог про приведення у придатний для використання стан відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування обставин по справі, просить його в частині відмови у задоволенні позовних вимог про знесення ОСОБА_2 самовільно збудованої прибудови скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цієї вимоги. Апеляційну скаргу мотивує тим, що стіна самовільно збудованого ОСОБА_2 приміщення розташована на відстані 0,3 метра від її вікна, чим порушено вимоги ДБН, оскільки зменшує коефіцієнт природного освітлення, що потрапляє до кімнати.

В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні вимог про знесення самочинно збудованої прибудови (літера по технічному плану а-5, приміщення № 3-4), суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення її прав як третьої особи у звязку з будівництвом відповідачем ОСОБА_2 прибудови до належної йому частини будинку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення тридцять сьомої сесії пятого скликання Житомирської міської ради від 02.03.2010 року № 1206 за адресою: м. Житомир, вул. Короленка, 45 закріплено земельну ділянку загальною площею 0,1162 га.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2017 року у справі № 2-204/12 між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 встановлено порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту № 2 додаткової судової земельно-технічної експертизи № 473/04-2017 від 19.04.2017 року.

Також судом встановлено, що згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 07.05.2013 року на садибний будинок № 45 по вул. Короленка в м. Житомирі, гараж під літерою «Г», сарай під літерою «З» є самочинно збудованими ОСОБА_2 Згідно технічного паспорту станом на 02.04.2015 року ОСОБА_2 самочинно збудовано прибудови під літерами а-5, а-6, а-7.

Самочинно збудована прибудова (літера по технічному плану а-5, приміщення № 3-4) є розташованою на земельній ділянці, що за рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2017 року передана ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затверджуваного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, з підстав, передбачених статтями 391,396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Таким чином за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі статті 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог частини 3 статті 12 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Згідно частини 1 пункту 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до частини 1, 3-5 пункту 24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Положення частини 7 статті 376 ЦК України передбачають можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач вказує, що вищевказана прибудова виконана на відстані меншою 1 м від її земельної ділянки, а її розташування перешкоджає проникненню світла до вікна належної позивачу частини будинку. Такі умови порушують права позивача як власника, а також не відповідають вимогам законодавства, що встановлюють правила добросусідства.

Як на доказ порушення своїх прав позивач посилається на довідку Головного державного санітарного лікаря м. Житомира, згідно якої при проведенні вимірів освітленості в житловій кімнаті АДРЕСА_2 встановлено, що коефіцієнт природного освітлення складає 0,25 % при нормі 0,41 %. Санітарним лікарем зазначено, що встановити причину затемнення неможливо, так як заміри рівнів освітлення в даній житловій кімнаті до здійснення прибудови не проводились.

Отже, із зазначеної довідки не вбачається, що невідповідність коефіцієнтів природної освітленості в житловій кімнаті позивача вимогам ДБН виникла саме через будівництво самочинної прибудови відповідача ОСОБА_2

Інших доказів на підтвердження того, що причиною затемнення у кімнаті ОСОБА_1 є зведення самовільної прибудови ОСОБА_2В, позивачем не надано.

По суті, погоджуючись з тим, що нею не доведено затемнення в кімнаті самочинною прибудовою, ОСОБА_1 зазначає, що прибудову необхідно знести з тих підстав, що порушені державні будівельні норми при її споруджені.

Тобто позивач не вказує конкретно які її права порушуються, а захисту підлягає лише порушене право (ч.1 ст.15 ЦК України) .

З наведених мотивів, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги, оскільки позивачем, всупереч вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, не доведено порушення її прав через самочинну прибудову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.12.2018.

Головуючий Судді