КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа№ 22-ц/824/17112018 Головуючий у 1-й інстанції - Волошин В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

у с т а н о в и в :

У квітні 2017року ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центу Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, уякому просив суд:

- визнати незаконним наказ відповідача № 15 о/с від 01 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_1;

- поновити позивача на роботі, а саме -на посаді документознавця територіального сервісного центру № 8046 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві;

- стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2017р. по день винесення рішення суду про поновлення його на роботі.

При цьому зазначав, що він працював у відповідача, остання посада, яку згідно з наказом відповідача від 27 грудня 2016 року № 175 о/с, він обіймав з 27 грудня 2016 року - документознавець територіального сервісного центру № 8046 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві з випробувальним терміном на три місяці. У подальшому позивача було звільнено з займаної посади за ст. 28, п. 11 ст. 40 КЗпП України, відповідно до наказу відповідача № 15 о/с від 01 березня 2017 року.

Уважає, що його звільнення з займаної посади відбулося з порушенням трудового законодавства, а саме: відповідачем, як роботодавцем, не було виконано вимоги ч. 2 ст. 28 КЗпП України, оскільки він не був попереджений про його звільнення, а також відповідач порушив вимоги п. 11) ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки не встановив невідповідність позивача займаній посаді.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві № 15 о/с від 01 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді документознавця територіального сервісного центру № 8046 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві з 07 березня 2017 року. Стягнуто з Регіонального сервісного центу Міністерства внутрішніх справ в м. Києві на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 159 505 грн. 92 коп. без врахування відповідних податків й інших обов'язкових платежів , а також на користь держави судовий збір в розмірі 2 875 грн. 06 коп.. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді документознавця територіального сервісного центру № 8046 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві та виплати йому заробітної плати за один місяць у розмірі 9 273 грн. 60 коп. без врахування відповідних податків й інших обов'язкових платежів. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу,у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 уважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що листом від 01.03.2017 року № 31/26-133 відповідач повідомив позивача про те, що 07.03.2017 р. його буде звільнено у зв'язку з не проходженням випробувального терміну та невідповідності займаній посаді. Невідповідність позивача займаній посаді була встановлена протягом випробувального терміну, оскільки останній неодноразово порушував посадову інструкцію. Крім того, ОСОБА_1 було порушено п. 33 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків», затвердженого постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388, а саме: під час зняття з обліку транспортного засобу, позивач не здійснив перереєстрацію у зв'язку зі зміною анкетних даних власника транспортного засобу. Прийняття позивача на роботу із випробувальним строком відбувалося виключно за його заявою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що працівник уважається таким, що витримав випробовуваний термін, якщо строк випробування закінчився, а він до закінчення цього строку не був звільнений з роботи. У період випробування працівник користується всіма трудовими правами і має обов'язки у відповідності до законодавства про працю, домовленостями, колективним і трудовим договором. Тільки одна особливість присутня в його правовому статусі - в період випробування він може бути звільненим з роботи як такий, що не витримав випробування. Підставою для звільнення за результатами випробування може бути лише невідповідність працівника посаді на яку він був зарахований. Оскільки випробування встановлюється «з метою перевірки відповідності працівника роботі, яку йому доручили» ( ч. 1 ст. 26 КЗпП) тому, звільнення за результатами випробування можливе лише у тому разі, коли буде встановлено невідповідність, як це розуміється у п. 2 ст. 40 КЗпП України. Термін «невідповідність» означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на підставі відповідних статей Кодексу законів про працю, а не за результатами випробування. Проте , як убачається з оскаржуваного наказу, то його звільнення пов'язане із вчиненням дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що при умові, порушення позивачем вимог п. 33 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, як про це зазначав відповідач, підставами для його звільнення мали бути норми п. 3 ст. 40 КЗпП у частині встановлення власником або уповноваженим ним органом у випадку встановлення систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, оскільки термін «невідповідність» наведений в ч. 2 с. 28 КЗпП України означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. Відповідачем не було надано доказів застосування до позивача дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з доказами , які надані позивачем, то він 23 червня 2016 року успішно склав тестування, 30 червня 2016 року пройшов співбесіду, яка без зауважень була підписана усіма членами атестаційної комісії. Представником відповідача не було надано достовірних доказів виконання роботодавцем вимог ч. 2 ст. 28 КЗпП України в частині письмового попередження ОСОБА_1 про його звільнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції уважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним установленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Установлено, що відповідно до листа Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України за № 31/26-185оз, то наказом РСЦ МВС в м. Києві від 26.12.2016 № 174 о/с відповідно до заяви ОСОБА_1 та у відповідності до ст. 86 Закону України «Про державну службу» та п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України припинено державну службу та звільнено з роботи за угодою сторін (а.с.10).

Наказом за № 175 о/с від 27.12.2016 року, ОСОБА_1 з 27.12.2016 року було призначено документознавцем територіального сервісного центру № 8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві, з посадовим окладом 2089 гривень, установивши надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50 відсотків зі встановленням випробувального терміну три місяці ( а.с. 54 ).

Згідно з ч. 2 ст. 28 КЗпП України у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Системний та логічний аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що пiд час випробування працiвник виконує роботу вiдповiдно до посадової (робочої) iнструкцiї iз пiдляганням правилам внутрiшнього трудового розпорядку.

У разi виявлення факту невiдповiдностi працiвника обiйманiй посадi, на яку його прийнято, або виконуванiй роботi внаслiдок незалежних вiд працiвника причин, пов'язаних iз недостатньою квалiфiкацiєю (недостатнiсть досвiду, знань, умiнь, навичок тощо), може стати причиною для його звiльнення. У разi прогулу без поважної причини, систематичного невиконання посадових обов'язкiв, нез'явлення на роботу впродовж бiльш як чотирьох мiсяцiв поспiль унаслiдок тимчасової непрацездатностi, появи на роботi в нетверезому станi, у станi наркотичного або токсичного сп'янiння, вчинення за мiсцем роботи розкрадання (в тому числi дрiбного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенцiї якого входить накладання адмiнiстративного стягнення або застосування заходiв громадського впливу, або за власним бажанням чи угодою сторiн тощо, працiвник може бути звiльнений пiд час випробування на пiдставi вiдповiдної статтi КЗпП.

З посадовою інструкцією документознавця територіального сервісного центру № 8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві, яка затверджена в.о. директором РСЦ МВС в м. Києві Смольяніновим Ю.С. 27.12.2016 року, ОСОБА_1 ознайомлений 27.12.2016 року ( а.с. 55-58).

Наказом за № 15 о/с від 01.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади документознавця територіального сервісного центру № 8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві відповідно до ст. 28, п. 11 ст. 40 КЗпП України, як такого, що не пройшов випробувальний термін.

Підставою такого звільнення зазначено висновок за результатами службової перевірки законності здійснення працівниками територіального сервісного центру №8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві закріплення д.н.з. НОМЕР_1 від 28.02.2017 року ( а.с. 9).

Висновком за результатами службової перевірки законності здійснення працівниками територіального сервісного центру №8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві від 28.02.2017 року встановлено, що «18.10.2016 р. до ТСЦ 8046 МВС в м. Києві звернувся гр. ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_3, виданий Харківським РУ ГУМВС України в м. Києві 17.01.1998) в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою АДРЕСА_1, (довіреність НВХ 660975 від 18.10.2016) з приводу зняття з обліку автомобіля CHEVROLET AVEOз д.н.з. НОМЕР_1. Під час реєстраційної операції документознавцем ТСЦ 8046 ОСОБА_1 в 11:11сформовано «заяву про здачу на тимчасове зберігання НЗ», та в 11:22 вилучено номерний знак НОМЕР_2 до складу «8046 Київ в обробці Б/В» та проведено зазначену реєстраційну операцію. Під час проведення реєстраційної операції, яка тривала в період часу з 10:33 по 11:46, від імені власника НОМЕР_1 надійшла заява про відповідальне зберігання з копією квитанції сплати на 270 грн. оплачена в 10:32 цього ж дня, до початку реєстраційної операції, про відповідальне зберігання оплаченим терміном до 18.01.2017. Попри це, документознавець ТСЦ 8046 ОСОБА_1 не перемістив в НАІС МВС номерний знак НОМЕР_1 в склад «8046 Київ Платне Зберігання» та не передав заяву з документом про оплату даної послуги на візування начальнику ТСЦ.».

«Також з'ясовано, що під час зняття з обліку транспортного засобу ОСОБА_1 було здійснено коригування анкетних даних власника транспортного засобу - зміну прізвища з ОСОБА_5 на ОСОБА_4, не зважаючи на те, що в НАІС МВС передбачена операція «340 - перереєстрація в зв'язку з заміною анкетних даних»,видавши реєстраційну картку транспортного засобу на зняття з обліку на прізвище ОСОБА_5 з свідоцтвом про реєстрацію на прізвище ОСОБА_4, ОСОБА_1,. порушив вимоги п. 33 Постанови Кабінету Міністрів України №1388. У відповідності до правил внутрішнього розпорядку працівників регіонального сервісного центру МВС в м. Києві повинен дотримуватись Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки, виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.Крім того, на підставі доповідних записок керівника ТСЦ 8046 та аналізу матеріалів, встановлені непоодинокі факти невідповідності займаній посаді ТСЦ 8046 ОСОБА_1, який призначений на посаду з випробувальним терміном до 27.03.2017.».

Комісія за результатами службової перевірки прийшла до висновку про те, що «За неналежне виконання вимог посадової інструкції та вимог чинного законодавства України, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності документознавець ТСЦ 8046 ОСОБА_1, але зважаючи на те, що ОСОБА_1 призначений на посаду з випробувальним терміном до 27.03.2017, під час якого встановлена невідповідність займаній посаді останнього, звільнити з займаної посади документознавеця ТСЦ 8046 ОСОБА_1 як такого що не пройшов випробувальний термін.» ( а.с. 72-75).

У Постанові № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно із ст.147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення

застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до висновку за результатами службової перевірки законності здійснення працівниками територіального сервісного центру №8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві закріплення д.н.з. НОМЕР_1 від 28.02.2017 року, комісією установлено, на думку відповідача, порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни.

З наведеного вбачається, що відповідач звільнення ОСОБА_1 пов'язував з порушенням останнім, на думку відповідача, трудової дисципліни, унаслідок чого повинен був звільнити останнього на пiдставi вiдповiдної статтi КЗпП, а не за ст..ст. 28, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім цього суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на посаду документознавця територіального сервісного центру № 8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві ОСОБА_1 було призначено з 27.12.2016 року і саме з цієї дати розпочався випробувальний термін.

З посадовою інструкцією документознавця територіального сервісного центру № 8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві ОСОБА_1 ознайомлений 27.12.2016 року, а сама інструкція затверджена в.о. директором РСЦ МВС в м. Києві Смольяніновим Ю.С. також 27.12.2016 року.

Проте, як убачається із висновку за результатами службової перевірки законності здійснення працівниками територіального сервісного центру №8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві закріплення д.н.з. НОМЕР_1 від 28.02.2017 року, то вказані у висновку події, порушення, які на думку комісії, виникли з вини ОСОБА_1, відбувались 18.10.2016 року, тобто до 27.12.2016 року - дати призначення ОСОБА_1 на посаду документознавця територіального сервісного центру № 8046 регіонального сервісного центру МВС в місті Києві з випробувальним терміном.

Отже, відповідачем проведено звільнення позивача за події, які мали місце до призначення його на посаду за наказом №175 о/с від 27.12.2016 року з випробувальним терміном та за недотримання інструкції, яка також була затверджена 27.12.2016 року, з якою позивач був ознайомлений також 27.12.2016 року.

Тобто, звільнення відбулось за події, які не мали ніякого відношення до виконання ОСОБА_1 обов'язків документознавця за наказом №175 о/с від 27.12.2016 року.

Будь-яких доказів невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді, на яку його прийнято 27.12.2016 року, або виконуваній роботі в період з 27.12.2016 року і по день його звільнення, матеріали справи не містять.

На підставі викладеного рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави до скасування якого відсутні, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв&qu ;язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук