Справа № 161/8578/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/802/236/18 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю представника позивача - Кузіна Є.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

31 травня 2018 року засобами поштового зв'язку ПАТ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 березня 2009 року між банком і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку. За умовами вищевказаного договору позичальник отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 30.04.2018 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 11045,40 грн., з яких 330,54 грн. - заборгованість за кредитом, 6232,70 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3480 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 502,16 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 вересня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Судом встановлено, що 05 березня 2009 року відповідач ОСОБА_3 підписав заяву, чим підтвердив, що зазначена заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений і згідний, що засвідчив своїм підписом (а.с.8).

Ознайомившись з Умовами та правилами, відповідач просив оформити на його ім'я картку «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом у 1000 грн.. Згідно із указаною заявою йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У заяві ОСОБА_3 у розділі «Відмітки банку» в графі «Номер картки» зазначений номер виданої кредитної картки - НОМЕР_1 (а.с.8-16).

Строк дії цієї картки закінчився 31 грудня 2011 року (а.с.86).

Із виписки по рахунку вбачається, що всі операції по даному кредитному договору особисто відповідачем здійснювалися саме у період дії цієї картки (а.с.54-57).

Після грудня 2011 року проводилися лише нарахування банком штрафів та процентів. Будь-якої операції особисто відповідач не здійснював, що спростовує покликання банку на отримання ним перевипущеної картки саме по цьому кредитному договору, як це вимагає п.3.1.3 Правил користування платіжною картою.

Надання банком списку всіх карт щодо ОСОБА_3 (а.с.86) не стверджує про те, що дві інші картки з терміном дії відповідно до 07/15 та до 08/15 перевидавалися щодо спірного кредитного договору та були отримані позичальником. Також не зазначено дати видачі двох інших карт та причини видання двох карт із закінченням терміну користування практично в один місяць - до липня 2015 року та до серпня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях.

Згідно з п.п.3.1.1., 3.1.2. Правил користування платіжною картою карта діє до останнього дня місяця, вказаного на її лицевій стороні.

Із приєднаного позивачем до апеляційної скарги списку всіх карт щодо ОСОБА_3 вбачається, що за укладеним сторонами кредитним договором відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 із терміном дії 12/11, тобто до 31 грудня 2011 року (а.с.8, 86).

Відповідно до умов договору кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки, який визначений груднем 2011 року.

Позивачем не надано доказів отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» за цим кредитним договором нової кредитної картки з іншим строком дії.

Враховуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, апеляційний суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й термін дії картки, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо повернення кредиту в повному обсязі починається після закінчення строку дії картки.

З урахуванням наведеного, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з позовом він звернувся засобами поштового зв'язку 31 травня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Встановивши, що позивачем пропущена позовна давність, про застосування якої заявив відповідач у відзиві на позовну заяву від 31 липня 2018 року (а.с.40-43), суд першої інстанції, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: