РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2018 року ,

Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

Заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утримані, заінтересована особа Біловодське обєднання управління Пенсійного фонду України Луганської області,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з заявою, заінтересована особа - Біловодське обєднання управління Пенсійного фонду України Луганської області, про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 1973 року по день смерті 25.07.2017 року та перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 по день його смерті, тобто по 25 липня 2017 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03 березня 1973 року перебували у шлюбі. Вони з чоловіком прожили разом з 1973 року до його смерті 2017 року, вели спільне господарство, будували сімейні відносини. ЇЇ чоловік ОСОБА_2 помер 25 липня 2017 року, місце його смерті м. Молодогвардійськ, Луганська область. Рішенням Сватівського районного суду від 28 листопада 2017 року було встановлено факт смерті мого чоловіка, за наслідками якого мною було отримане свідоцтво про смерть від 13 грудня 2017 року, видане Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Вона довгий час перебувала на утриманні чоловіка, а тепер втратила основне джерело для існування після його смерті. За життя її чоловік перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України у Луганській області і отримував пенсію, яку повністю віддавав заявнику і вона витрачала її на оплату квартири, комунальні послуги, придбання одягу, продуктів харчування, ліків та інші потреби. Проживаючи разом з чоловіком вона була на повному його утриманні і його допомога була для неї постійним і основним джерелом для існування. Заявник перебуває на пенсійному обліку вБіловодському обєднаному управління Пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком. Вважає, що вона має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50%. Однак довідка, яка наявна у неї що підтверджує факт її спільного проживання з чоловіком, видана на тимчасово неконтрольованій території України в місті Сорокине, тому УПФУ в смт. Біловодськ не прийняло її як складову переліку документів для отримання пенсії. Таким чином вирішити дані обставини в позасудовому порядку вона не має можливості.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 наполягає на задоволені заяви, пояснила, що вона бажає перейти на пенсію чоловіка.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вона їх завжди бачила разом.

Представник заінтересованої особи - Біловодське обєднання управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не зявився, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, причин неявки не повідомив. Витребувану інформацію про розмір пенсії до суду не надали.(а.с.28).

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03 березня 1973 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом міської ради Ворошиловградської області, про що зроблений запис в книзі записів громадського стану про одруження актовий запис № 26 від 03 березня 1973 року. (а.с.7)

Відповідно до копії свідоцтво про смерть від 13 грудня 2017 року, видане Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер у віці 70 років 25 липня 2017 року, місце його смерті м. Молодогвардійськ, Луганська область. (а.с.8)

Згідно до копії домової книги, заявник ОСОБА_1 та померлий її чоловік ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою, а саме: м. Молодогвардійськ, кв. КошовогоАДРЕСА_2. ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за вказаною адресою в звязку зі смертю 08.08.2017 року. (а.с.19-20)

Заявник ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 проживали постійно по день смерті ОСОБА_2, а саме по 25.07.2017 року, що підтверджується довідкою № 510 від 16.04.2018 року та актом про не проживання від 16 квітня 2018 року, які видані на тимчасово окупованої території України.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до практики Міжнародного суду ООН стосовно окупованих територій сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Таким чином, довідка № 510 від 16.04.2018 року та акт про не проживання від 16 квітня 2018 року, які видані на тимчасово окупованої території України, не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім»ї годувальника, які були на його утриманні.

З заяви вбачається, що заявник довгий час перебувала на утриманні чоловіка, а тепер втратила основне джерело для існування після його смерті. На теперішній час розмір пенсії, яку отримував би її чоловік був би значно більше ніж розмір її пенсії, тому вона зі смертю чоловіка втратила джерело існування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 з 1973 року по день смерті 25.07.2017 року достовірно підтверджується показаннями свідків, які є послідовними та не суперечать один одному, письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, а також достовірно встановлено, що ОСОБА_1 одержувала від померлого чоловіка допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Встановлення факту постійного проживання та перебування на утриманні чоловіка заявнику необхідно для призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 273, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утримані, заінтересована особа Біловодське обєднання управління Пенсійного фонду України Луганської області задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою : АДРЕСА_1 з 1973 року по день смерті 25.07.2017 року та перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 по день його смерті, тобто по 25 липня 2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_4