Справа № 750/9048/17 Провадження № 22-ц/795/819/2018 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Логвіна Т. В.
У Х В А Л А

08 червня 2018 року м. Чернігів

Суддя апеляційного суду Чернігівської області Губар В.С., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив :

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним вчинений під впливом обману договір № 037, укладений 06.10.2014 року між ОСОБА_2 та фізичної особою підприємцем ОСОБА_1

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 29000 грн., 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1920 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

29 травня 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Строк на апеляційне скарження, встановлений ст. 354 ЦПК України, апелянтом не пропущений, враховуючи, що повний текст оскаржуваного рішення апелянт отримав 28 квітня 2018 року.

Проте, апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно п/п 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється в розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_2 після їх збільшення 09 лютого 2018 року (а.с. 84-92) зводяться до визнання недійсним вчинений під впливом обману договір № 037, укладений 06.10.2014 року з ФОП ОСОБА_1, та стягнення немайнової (моральної) шкоди в сумі 179712 грн., що є двома вимогами немайнового характеру, а також до стягнення з ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди, завданої правопорушенням з боку відповідача, в сумі 234927 грн., що є вимогою майнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Зазначене правило, закріплене і в статті 58 Конституції України, за якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, що однозначно розуміється як початок дії закону з моменту набрання ним чинності і припинення з утратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України Рішенням від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 конкретизував зазначений принцип, указавши, що положення частини першої статті 58 Конституції України щодо «незворотності» дії законів та інших нормативно-правових актів необхідно розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

При цьому суд зазначив, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може передбачатися шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Для процесуального закону це означає, що діє в часі той процесуальний закон, на момент та час дії якого вчиняється процесуальна дія.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява і скарга подані до суду. Це стосується, зокрема, і випадків, коли заява про забезпечення позову або доказів, апеляційна чи касаційна скарга подаються пізніше. При цьому ставки судового збору також визначаються розміром мінімальної заробітної плати, встановленої у році, коли позовну заяву, іншу заяву і скаргу було подано до суду.

Відтак, ставка судового збору обчислюється з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої у році, коли позовну заяву, іншу заяву і скаргу було подано до суду, а не на день подання первісного процесуального документа.

Відповідно до п/п 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір (в редакції, чинній на час подання заяви про збільшення позовних вимог 09 лютого 2018 року) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704 грн. 80 коп.)

Відповідно до п/п 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" - ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704 грн. 80 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8810 грн.).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року складає 1762 грн.

Загальна сума вимог майнових вимог ОСОБА_2 складає 234927 грн.

Враховуючи наведене, за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянту необхідно було сплатити 3758 грн. 87 коп. (234927 грн. х 1%) - вимога майнового характеру)+((1762 грн.х0,4)х2) 2 вимоги немайнового характеру) х 150%) .

З квитанції № 26 від 29 травня 2018 року, даної до апеляційної скарги як доказ сплати судового збору, убачається, що ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2880 грн.

Враховуючи викладене, апелянту необхідно доплатити 878 грн. 87 коп. (3758 грн. 87 коп. 2880 грн.) судового збору на наступний розрахунковий рахунок: 0002, отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030101, код ЄДРПОУ - 38054398, банк отримувача - ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО: 853592 та надати апеляційному суду оригінал платіжного доручення чи квитанції про сплату судового збору.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вище зазначеного недоліку.

Керуючись ст.185, ч.2 ст.357 ЦПК України,

ухвалив :

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без руху.

Запропонувати особі, що подає апеляційну скаргу, протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали надати Апеляційному суду Чернігівської області оригінал квитанції або платіжного доручення про сплату судового збору.

Копію ухвали направити ФОП ОСОБА_1

Розяснити, що в разі невиконання вказаних вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

СуддяОСОБА_3