АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/241/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 643/19291/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 липня 2017 року (суддя Ференчук О.В.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 травня 2010 року ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2010 року і досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що відповідач покладених на нього судовим рішення зобовязань належним чином не виконує, станом на 01 вересня 2015 року має заборгованість у розмірі 27 789 грн. 16 коп., ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01 вересня 2012 року по 22 жовтня 2015 року у розмірі 50 000 грн., а також понесені нею судові витрати.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 6125 грн. 77 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким її позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції розрахунок пені зроблено не вірно, крім того, за основу помилково взято заборгованості за аліментами у розмірі 13288 грн., тоді як відповідач має заборгованість у сумі 27789 грн., не вирішено питання про стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, слід дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01 вересня 2015 року ОСОБА_2 мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 13288 грн. 54 коп., у звязку з чим на підставі ст. 196 СК України має сплатити на користь позивачки неустойку із розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таки висновок є правильним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Відповідно до розрахунку від 24 вересня 2015 року, виконаного державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів за період з 21 вересня 2012 року до 01 вересня 2015 року у розмірі 27789 грн. 16 коп.

Разом з тим, 15 жовтня 2015 року, після отримання від ОСОБА_2 достовірної інформації про джерела доходів та їх розмір, державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було виконано розрахунок заборгованості, розмір якої за період з 21 вересня 2012 року по 01 вересня 2015 року визначений у сумі 13288 грн. 54 коп.

Частиною першою статті 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Суд першої інстанції правильно застосував методику розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, але припустився арифметичної помилки під час визначення її розміру в сумі 6125 грн. 77 коп. Оскільки відповідачем рішення суду в апеляційному порядку не оскаржене, підстави для його зміни в цій частині відсутні.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору за подачу апеляційної скап гир на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 березня 2016 року, у розмірі 275 грн. 61 коп.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, доповнивши його резолютивну частину висновком про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 275 грн. 61 коп.

В іншій частині рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 липня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові втрати, повязані з оплатою судового збору за подачу апеляційної скарги, у розмірі 275 грн. 61 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

Л.А. Швецова