АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-275/09Головуючий у 1-й інстанції Ящук Т.М.
Провадження № 22-ц/789/25/18 Доповідач - Загорський О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

секретар судового засідання - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-275/09 за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" - Бойка Андрія Вікторовича на ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2017 року, постановлену суддею Ящук Т.М., у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження,,-

ВСТАНОВИЛА:

31.07.2017 року ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до суду із заявою, в якій просить провести заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача - ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" на його правонаступника - ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" у справі № 275/2009.

Вимоги аргументовано тим, що 31.05.2017 року між ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" та ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2. відповідно до якого ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" набуло право вимоги до ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Ухвалою Шумського суду Тернопільської області від 06.11.2017 року в задоволенні заяви ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, оскільки державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову, якою задовольнити заяву товариства про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що рішення суду не виконане.

Звертає увагу, що відступлення права вимоги відбувається поза межами виконавчого провадження і не залежить від відкритого виконавчого провадження

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (995_004), ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною.

В рішенні від 26 квітня 2007 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27).

Відповідно до ч.1 і ч.3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб'єктивний характер.

Враховуючи вказане, відсутність доказів поважності причин через які учасники цивільного процесу не можуть прибути в судове засідання, встановлений ст. 371 ЦПК України строк розгляду скарги на ухвалу суду, колегія суддів не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи і вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належно повідомлених учасників процесу.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження завершене, оскільки державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, а тому правових підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні немає.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шумського районного суду від 25.08.2009 року у цивільній справі № 2-275/09 стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку в користь акціонерного комерційного банку "Правекс-Банк" заборгованість - 46091,3 грн. (а.с. 60-64)

Згідно повідомлення Шумського районного відділу державної виконавчої служби № 58/6 від 13.10.2017 року 03.12.2010 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.3 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 117).

Згідно ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

31.05.2017 року між ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" та ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2. відповідно до якого ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" набуло право вимоги до ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Судом першої інстанцій встановлено, що відступлення права вимоги за кредитним договором відбулося після ухвалення судового рішення.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є і договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частиною 5 ст. 442 ЦПК України передбачено, що положення ст. 442 ЦПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції, помилково пославшись на те, що було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, не врахував, що у даному випадку підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення, і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки.

Вказана позиція колегії суддів апеляційного суду відповідає і правовим висновкам зазначеним в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2017 року у справі 2215/3638/2012 та правовій позиції висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви про заміну стягувача за виконавчим листом.

Керуючись ст.ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів суду апеляційної інстанції ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" - Бойка Андрія Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2017 року скасувати і прийняти постанову, якою замінити стягувача за виконавчим листом №2-275 від 05.08.2009 року, виданого Шумським районним судом Тернопільської області - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" (Україна, 01021, м.Київ, Кловський узвіз 9/2, ідентифікаційний код юридичної особи 14360920) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (Україна, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ідентифікаційний код юридичної особи 38750239).

Судові витрати покласти на сторони в межах понесених ними витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 січня 2018 року.

Головуючий

Судді