Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/223/17 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №280/223/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області, третя особа - відділ Держгеокадастру у Коростишівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, яке ухвалене 01 листопада 2017 року суддею Щербаченко І.В. у м. Коростишів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1

У 1993 році, за життя її батьків, рішенням 18 сесії 21 скликання Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок» її батькам за вказаною адресою було передано земельну ділянку площею 0,63 га (0,38 га для ведення підсобного господарства та 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель).

Після смерті батьків та прийняття нею спадщини, рішенням Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області від 04.07.2016 зазначену земельну ділянку їй було передано у приватну власність та надано дозвіл на замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,60 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.

Під час проведення землевпорядних та геодезичних робіт та обмірів земельних ділянок з'ясувалося, що частина земельної ділянки, яка закріплена за домоволодінням НОМЕР_1 площею 1,18 м, по якій здійснюється проїзд до будинку, господарських будівель і споруд, присадибної земельної ділянки, городу та на якій розташовані ворота, огорожа, незаконно приватизована відповідачем ОСОБА_2 Ця земельна ділянка є єдиним проїздом до господарства, іншим шляхом до нього не проїхати.

Посилаючись на вказані обставини, просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою (під'їзною дорогою), шляхом визнання незаконним та скасування рішення 10 сесії шостого скликання Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області від 14 листопада 2011 року та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2131га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить вищевказане судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Крім доводів, зазначених у позовній заяві, апелянт вказала, що під час розгляду справи у суді було встановлено факт порушення її прав, однак встановленим обставинам і дослідженим доказам суд дав неправильну оцінку та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. На її думку, судом також безпідставно не враховано визнання позову представником відповідача - Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області, який підтвердив факт відсутності іншого під'їзду до належної їй земельної ділянки, окрім як через спірну земельну ділянку.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Більковецької ради народних депутатів від 07.10.1993 «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок» передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам у межах населених пунктів в розмірах згідно з додатками №1,2,3, у тому числі: ОСОБА_4 - 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства, та площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.20-23).

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 як спадкоємець померлого подала 06.10.2011 заяву про розроблення технічної документації та виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області від 14.11.2011 ОСОБА_2 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на земельну ділянку площею 0,2131 в межах АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, передано земельну ділянку у власність та дозволено замовити державні акти на право власності на земельні ділянки (а.с.58).

На ім'я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 18.10.2012, яка знаходиться в селі Більковці Коростишівського району Житомирської області; акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03014 (а.с. 102).

Відповідно до акту погодження меж землекористування ОСОБА_2 з суміжними користувачами від 06.10.2011, межі були погоджені з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.63).

Актом про передачу на зберігання власнику земельної ділянки довгострокових межових знаків встановленого зразка посвідчено факт відсутності спірних питань між суміжними власниками землі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с.64).

05.05.2016 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої 03.12.2014 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка складається з житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1

Відповідно до довідки, виданої Більковецькою сільською радою Коростишівського району Житомирської області 19.09.2016, за адресою АДРЕСА_1 згідно по господарської книги №9 за 2016-2023 роки, особовий рахунок НОМЕР_4 рахується земельна ділянка площею 0,63га, яка належить ОСОБА_1 (а.с. 13).

Рішенням Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області від 04.07.2016 «Про передачу у приватну власність та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було розглянуто заяву ОСОБА_1 та надано їй у приватну власність, замовлено виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,60 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1

Відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про землеустрій», в редакції, що діяла на момент прийняття оспорюваного рішення, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включала, зокрема: акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належало, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, визначені повноваження сільських, селищних та міських рад у галузі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дані питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях. Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи, що будь-яких порушень чинного законодавства з боку органу місцевого самоврядування при прийнятті оспореного рішення від 14.11.2011, які б могли бути підставою для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_2, під час розгляду справи встановлено не було, а позивачка не надала суду доказів того, що спірна земельна ділянка у встановленому законом порядку була передана їй у користування або віднесена до земель загального користування та була проїздом до належної їй земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позову.

Визнання позовних вимог представником відповідача Більковецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області - Хом'яком В.І. не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову, оскільки така позиція представника відповідача суперечить встановленим фактам та дослідженим доказам.

Посилання у апеляційній скарзі на не встановлення межових знаків при встановленні меж земельної ділянки ОСОБА_2, спростовуються актом про передачу на зберігання власнику земельної ділянки довгострокових межових знаків встановленого зразка, відповідно до якого земельну ділянку з встановленими межовими знаками передано представником ПП «Експерт-1» Шпак О.М., яку прийняла ОСОБА_2 (а.с.64). При цьому зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2 були погоджені із суміжними користувачами, зокрема зі спадкодавцем ОСОБА_1 - ОСОБА_6, про що свідчить відповідний акт з підписом останньої (а.с. 63).

Посилання ОСОБА_1 на те, що підпис у акті погодження меж не належить її матері - ОСОБА_6, належними та допустимими доказами не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги щодо розташування житлового будинку, належного ОСОБА_2, на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети у встановленому порядку, не мають правового значення для вирішення спору у даній справі.

Оскільки мирова угода під час розгляду справи судом сторонами не досягнута, посилання позивача на погодження ОСОБА_2 відступити від межі належної земельної ділянки на правильність ухваленого рішення не впливають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 15 січня 2018 року.