Справа № 1301/362/12 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/6113/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Бориславської міської ради, комунальне підприємство «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про виділ в натурі частки будинковолодіння,-

встановила:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним позовом, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила ухвалити рішення, яким здійснити виділ в натурі її частки будинковолодіння АДРЕСА_1 шляхом виділення їй в будинку приміщень під літ. 1-6, 1-7, частини приміщення під літ. 1-1 (по межі приміщень під літ. 1-6, 1-7) з існуючим входом, а також підвалу (приміщення під літ. № І № ІІ), частину приміщення горища, що знаходиться над вищевказаними приміщеннями, а за відповідачем ОСОБА_3 залишити приміщення підвалу - техпідпілля, приміщення під літ. 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 частину приміщення під літ. 1-1 (по межі приміщень під літ. 1-4, 1-5) з влаштуванням окремого входу згідно варіанту №2 експертного висновку №2451/2452 від 28.03.2013 року, тобто шляхом влаштування дверного прорізу, в приміщенні під літ. 3, встановлення в нього тамбурного (вхідного) дверного блоку, також залишити відповідачу частину приміщення горища, що знаходиться над вищевказаними приміщеннями, приналежні до будинку господарські будівлі вбиральня під літ. У та цегляний сарай під літ. Б.

Виділити їй, ОСОБА_4 в натурі належну їй частину земельної ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,0375 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 для обслуговування житлового будинку, шляхом передачі їй частини земельної ділянки, розташованої під приміщеннями будинку, зазначеними під літ. 1-6, 1-7, частиною приміщень під літ. 1-1 (по межі приміщень під літ. 1-6, 1-7) існуючим входом до будинку та земельну ділянку, яка прилягає до будинку зі сторони вказаних приміщень по лінії, що відмежовує ці приміщення будинку, а за відповідачем ОСОБА_3 залишити другу частину земельної ділянки площею 0,0625 га з існуючими на ній зеленими насадженнями.

З метою проведення виділення будинковолодіння АДРЕСА_1 зобов'язати сторони провести ремонтно-будівельні роботи, передбачені варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2470/2471 від 01.11.2013 року.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що їй належить на праві власності 3/8 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого в АДРЕСА_1, а також 3/8 часток земельної ділянки для обслуговування будинку АДРЕСА_1. Інша частина будинковолодіння (5/8) перебуває у власності відповідача ОСОБА_3

З урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи № 2451/2452 від 28.03.2013 року та № 2470/2471 від 01.11.2013 року, а також оскільки у будинковолодінні АДРЕСА_1 позивачу належить 3/8 частини, вважає за можливе здійснити виділ її частки в будинковолодінні шляхом передачі їй в будинку приміщень вказаних у заяві та відповідної земельної ділянки. До спірного будинковолодіння прилягає інша земельна ділянка на АДРЕСА_2, яка належить позивачу на праві приватної власності. Запропонований нею варіант виділення земельної ділянки виключає можливість в подальшому спільно з відповідачем використовувати земельну ділянку, оскільки крім існуючого входу на територію будинковолодіння, є окремий вхід з протилежної сторони будинковолодіння. Ця обставина має суттєве значення, оскільки дає можливість облаштувати заїзд та вхід на земельні ділянки кожному співвласнику окремо, здійснити розподіл земельної ділянки, не встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, що передбачає спільне користування.

Оскаржуваним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Бориславської міської ради, комунальне підприємство «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про виділ в натурі частки будинковолодіння - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються із вартості проведення судових будівельно-технічних експертиз у розмірі 8260 гривень 60 копійок.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_5, вважає оскаржуване рішенням незаконним у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Вважає, що висновок суду про неповноту висновків судових експертиз та не врахування такими прав та інтересів усіх співвласників, є безпідставним.

Покликається на те, що запропонований відповідачем ОСОБА_3 варіант поділу будинку не відповідатиме Державним будівельним нормам, оскільки площа квартири, що пропонується їй, як співвласнику, складатиме нижче нижньої межі нормальної площі однокімнатної квартири, при цьому за таким враховано лише інтереси відповідача ОСОБА_3

Крім цього, позивач ОСОБА_4 повинна виконати добудову санвузла за свій рахунок та ще виплатити грошову компенсацію ОСОБА_3 за відхилення від ідеальних частин.

Звертає увагу, що збільшуючи частку ОСОБА_3 на першому поверсі, пропорційно збільшуються частки останньої на горищі та у підвалі.

Суд покликається на відсутність документів на виконання будівельних робіт, однак не дає жодної оцінки рішенню виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 28 листопада 2014 року, яким погоджено виділ в натурі частки будинковолодіння АДРЕСА_1, згідно висновку № 2451/2452 судової будівельно-технічної експертизи.

Також, відмовляючи у позові суд покликається на варіант розподілу будинковолодіння відповідно до висновку № 708 від 29.07.2016 року, однак такий передбачає реконструкцію житлового будинку з влаштуванням окремого входу в підвал та прибудови, який нереально реалізувати позивачу через відсутність коштів для здійснення відповідних робіт.

Неможливе зазначене перепланування і у зв»язку з відсутність технічного висновку про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам пожежної безпеки та дотримання санітарно-епідеміологічних вимог.

Стверджує, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування ту частину спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у випадку зміни розміру ідеальних часток присуджується грошова компенсація.

Просить скасувати рішення Бориславського міського суду Львівської олабласті від 15 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення відповідачки ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить провести виділ будинковолодіння по варіанту № 2, запропонованому висновком експертизи № 2451/2452 від 28.03.2013 року, залишаючи поза увагою висновки додаткової судової інженерно-будівельної експертизи №1036 від 26.08.2015 р. та додаткової судової інженерно-технічної експертизи №708 від 29.07.2016 р., які проводились у зв'язку з визнанням неповним та неясним первинного висновку експерта.

Більше того, позивач наполягаючи на вищевказаному варіанті експертизи, не надав суду документів від органів місцевого самоврядування, що б підтверджували право на виконання необхідних ремонтно-будівельних робіт, оскільки переобладнання та перепланування за таким передбачає втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Крім цього, за варіантом розподілу, запропонованим позивачем, відповідачу ОСОБА_3 пропонується грошова компенсація вартості її частки, проти чого відповідач категорично заперечує, що також унеможливлює проведення виділу частки у натурі за варіантом експертизи, за яким просить провести позивач та буде порушувати житлові та майнові права іншого співвласника - відповідача ОСОБА_3, оскільки передбачається зменшення частки відповідача у будинковолодінні.

При цьому, вимоги відповідача ОСОБА_3 постановити рішення щодо виділу в натурі частки будинковолодіння за варіантом розподілу, запропонованим у висновку експертизи № 708 від 29 липня 2016 року, суд не взяв до уваги, оскільки такі не заявлялись позивачем.

Оскільки у позові ОСОБА_4 суд відмовив у повному обсязі, судові витрати відповідача ОСОБА_3, пов'язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 8260,60 грн. суд стягнув з ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_3, а витрати, понесені позивачем, залишив за останньою.

Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про виділ виділ в натурі частки будинковолодіння, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В свою чергу, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що згідно із рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 24 липня 2007 року у справі № 2-241/2007 р. за ОСОБА_4 визнано право власності на 3/8 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого в АДРЕСА_1, та визнано право власності на 3/8 часток земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1.

Інша частина будинковолодіння (5/8 ідеальних частин) перебуває у власності відповідача ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бориславською державною нотаріальною конторою 16.06.2006 року, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бориславською державною нотаріальною конторою 06.12.2007 року.

Відтак, сторони у справі є співвласниками будинку АДРЕСА_1.

Будинковолодіння складається з цегляного будинку, зазначеного на плані літ. А-1, що складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору, вбиральні, кладової, підвалу, господарських будівель: дерев'яної вбиральні, літ. У, цегляного сараю літ. Б, бетонного замощення літ. І та металевої огорожі літ. 1.

Земельна ділянка площею 0,1000 га на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування будинку, належить сторонам на праві спільної часткової власності: позивачу ОСОБА_4 - 3/8 частки земельної ділянки, та 5/8 - відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Бориславською державною нотаріальною конторою 06.12.2007.

Крім цього, на АДРЕСА_1 розташована земельна ділянка площею 0,0016 га для ведення садівництва, яка перебуває у спільній частковій власності, зокрема, відповідачу ОСОБА_3 належить 5/8 ідеальної частки вказаної земельної ділянки.

З приводу відносин між сторонами існує ряд судових рішень.

Так, рішенням Бориславського міського суду від 10 червня 2010 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частини будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки задоволено та виділено в натурі частину будинку та земельної ділянки згідно єдиного запропонованого варіанту судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2010 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 серпня 2011 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 09.12.2010 року залишено без змін.

При цьому, підставами для скасування рішення суду першої інстанції було те, що під час виділення позивачці її частки згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи та відповідного зменшення частки відповідачки суд не вирішив питання про виплату компенсації за різницю вартості часток, не дослідив питання технічної можливості без дозволу компетентних органів переобладнати та перепланувати виділену відповідачці частку в окрему квартиру із влаштуванням окремих комунікацій, оскільки всі існуючі комунікації залишилися на виділеній позивачці частині та не звернув уваги на те, що за таким варіантом розподілу будинковолодіння відповідач позбавляється права користування підвальним приміщенням будинку.

Звертаючись з позовними вимогами у даній справі позивач ОСОБА_4 просила провести виділ будинковолодіння по варіанту № 2 висновку експерта № 2451/2452 від 28.03.2013 року, фактично позовні вимоги обґрунтовувала та підтримувала покликаючись на такий.

Правова позиція щодо права співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року по справі № 6-286цс15.

Зокрема, частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Судом першої інстанції встановлено, що у випадку виділення частки позивачки в будинковолодінні згідно варіанту експертизи, за яким позивач просить провести виділ будинковолодіння (варіант №2 експертного висновку № 2451/2452 від 28.03.2013), частка відповідачки зменшується, зокрема, з 5/8 (62,5%) на 10/19 (52,63%). Отже, такий варіант експертизи не передбачає виділу частки відповідно до розміру існуючих ідеальних часток співвласників.

Тобто, вказаним варіантом експертизи передбачається зміна розміру часток співвласників у праві спільної власності, що пов'язане у подальшому з необхідністю грошової або іншої матеріальної компенсації вартості частки співвласнику, частка якого буде зменшена.

При цьому, варіанти розподілу за висновками додаткової судової інженерно-будівельної експертизи №1036 від 26.08.2015 та додаткової судової інженерно-технічної експертизи № 708 від 29.07.2016, що були проведені на підставі ухвали суду за клопотанням відповідача ОСОБА_3, позивачку не влаштовують.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позовних вимог, зокрема, проти виділення будинковолодіння за варіантом експертизи, вибраної позивачкою, посилаючись на те, що відповідач частково позбавляється права власності на спадкове майно та необхідністю вкладення значних грошових коштів.

За другим варіантом житлова площа кімнати, позначена літ. 1-4, перетворюється у допоміжну. Для влаштування входу (проріз у капітальній стіні) та інших робіт відповідачу необхідно розробляти будівельний паспорт, звертатися за дозволом до органу архітектури і містобудування, вводити цей реконструйований об'єкт нерухомості в експлуатацію, остання позбавлена можливості користуватися підвальним приміщенням будинку.

При цьому, позивач не надала суду документів від органів місцевого самоврядування, що б підтверджували право на виконання необхідних ремонтно-будівельних робіт, у тому числі за запропонованим нею варіантом розподілу будинковолодіння.

Доводи апелянта в частині неврахування судом рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 28 листопада 2014 року, яким погоджено виділ в натурі частки будинковолодіння АДРЕСА_1, згідно висновку № 2451/2452 судової будівельно-технічної експертизи, не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_4 не зверталася до відповідного органу місцевого самоврядування, в порядку ст. 152 ЖК УРСР, про отримання дозволу на виконання робіт із переобладнання та перепланування, оскільки варіантом № 2 експертного висновку № 2451/2452 від 28.03.2013 року передбачено виконання ремонтно-будівельних робіт із втручанням в несучі конструкції та інженерні системи будинку.

Також, слід врахувати, що компенсація співвласникові вартості частки може бути надана лише за його згодою (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Судом встановлено, а також в судовому засіданні апеляційної інстанції підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 категорично заперечує проти грошової компенсації вартості її частки, що також унеможливлює проведення виділу частки у натурі за варіантом експертизи, за яким просить провести позивач.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що реалізація права позивача на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, за варіантом експертизи, вибраної позивачем, буде порушувати житлові та майнові права іншого співвласника - відповідача ОСОБА_3, оскільки передбачається зменшення частки відповідача в будинковолодінні, а також передбачається виплата грошової компенсації вартості її частки, проти чого відповідач категорично заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 погоджується на інший варіант розподілу будинковолодіння та просить суд прийняти рішення щодо виділу в натурі частки будинковолодіння за варіантом розподілу, запропонованим у висновку експертизи № 708 від 29 липня 2016 року з поправками, однак позивач ОСОБА_4 не заявляє вимог по розподілу будинковолодіння за варіантами, запропонованим у висновку експертизи № 708 від 29 липня 2016 року.

В контексті зазначеного, а також враховуючи те, що виключно позивачеві належить обирати спосіб захисту порушеного права, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів приходить висновку, що суд обґрунтовано вказав на те, що вимоги відповідача ОСОБА_3 прийняти рішення щодо виділу в натурі частки будинковолодіння за варіантом розподілу, запропонованим у висновку експертизи № 708 від 29 липня 2016 року не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до ст.12 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Разом з цим, відповідач не позбавлена права на звернення в суд з відповідною заявою та вимогами щодо спірного майна, що знаходиться у їх власності.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської олабласті від 15 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 січня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк