провадження № 2-о/243/116/2018
справа № 243/331/18
РІШЕННЯ

МЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області про встановлення факту народження осіб в певний час, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту народження осіб у певний час. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його дружина ОСОБА_2, 26 грудня 2017 року в місті Донецьку народила двох дітей жіночої статі. На даний час заявнику відомо, що органи ДРАЦС, на території м. Донецьк діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. З метою реєстрації народження дітей на території України, заявник звернувся до Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Однак, у ВДРАЦС йому було відмовлено у реєстрації народження доньок, оскільки для підтвердження факту їх народження заявником було предявлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження дітей заявнику необхідне для проведення державної реєстрації народження доньок на території України, на якій здійснюють свої повноваження державні органи, та отримання свідоцтва про їх народження встановленого державного зразка, для подальшого їх використання згідно із законодавством України. У звязку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати народження дітей у встановленому законом порядку іншим чином аніж як через звернення до суду, заявник вимушений був звернутися до суду та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Кіровське Донецької області, громадянка України, 26 грудня 2017 року народила двох дітей жіночої статі в місті Донецьку.

Заявник ОСОБА_1, будучи повідомленим про місце дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Словянського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника Відділу, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував.

Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серія: І-НО № 309976, заявник ОСОБА_1 з 10 листопада 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 ( до шлюбу Камишан) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно із медичним свідоцтвом про народження № 2151 від 26 грудня 2017 року, виданим Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства, ОСОБА_2, 26 грудня 2017 року о 02 год. 14 хв. народила дитину жіночої статі вагою 3100,00 грам. першу із двійні(а.с. 8).

Згідно із медичним свідоцтвом про народження № 2152 від 26 грудня 2017 року, виданим Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства, ОСОБА_2, 26 грудня 2017 року о 02 год. 15 хв. народила дитину жіночої статі вагою 3100,00 грам. другу із двійні (а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про народження № 050738, виданим 30 грудня 2017 року Єнакіївським міським ВДРАЦС, ОСОБА_2, 26 грудня 2017 року, в м. Донецьку народила дитину жіночої статі, яку названо Ангеліною (а.с. 9).

Згідно із свідоцтвом про народження № 050739, виданим 30 грудня 2017 року Єнакіївським міським ВДРАЦС, ОСОБА_2, 26 грудня 2017 року, в м. Донецьку народила дитину жіночої статі, яку названо Міланою (а.с. 10).

Згідно із відмовами у проведенні державної реєстрації народження Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 223/15.22-25 та № 224/15.22-25 від 16 січня 2018 року, у реєстрації народження дітей заявнику було відмовлено, у звязку із тим, що для підтвердження факту народження доньок ним були предявлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 20,21).

Судом були досліджені також обмінна карта пологового будинку, результати УЗД обстеження ОСОБА_2, та виписка із амбулаторної карти ОСОБА_2В (а.с. 11-19).

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно із ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Встановлення факту народження дітей необхідне заявникові для проведення державної реєстрації їх народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтв про народження встановленого державного зразка, для подальшого їх використання згідно із законодавством України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною ОСОБА_4 України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної ОСОБА_4 України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Той факт, що ОСОБА_2 26 грудня 2017 року в м. Донецьку народила двох дітей жіночої статі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується, дослідженими у справі письмовими доказами.

Згідно із положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні лікарські свідоцтва про народження та свідоцтва про народження, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із дослідженими у судовому засіданні обмінною картою пологового будинку, результатами УЗД обстеження та випискою із амбулаторної карти ОСОБА_2, дають можливість суду дійти висновку про народження ОСОБА_2, двох дітей жіночої статі за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги свідоцтва про народження, лікарські свідоцтва про народження, обмінну карту пологового будинку, результати УЗД обстеження та виписку із амбулаторної карти ОСОБА_2, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинився заявник, він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо народження доньок, а тому звертаючись до суду, надав усі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

Суд також зазначає, що медичні свідоцтва про народження разом із свідоцтвами про народження, обмінною картою пологового будинку, результатами УЗД обстеження та випискою із амбулаторної карти ОСОБА_2, на думку суду є належними, допустимим та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що ОСОБА_2 дійсно народила двох дітей жіночої статі 26 грудня 2017 року в м. Донецьку.

За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обовязків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя.

У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дітей, саме буде відповідати позитивному обовязку держави сприяти батьку та матері, які знаходяться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонароджених дітей та самих батьків. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дітей має значення для охорони прав батьків та прав новонароджених дітей, оскільки в такому випадку є наявною можливість визначення соціального статусу як батьків так і новонароджених дітей, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобовязання.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125):

"Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту народження дітей підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтва про народження дітей, виданого державним органом України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України.

Враховуючи, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

Керуючись статтями 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 315, 317, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області про встановлення факту народження осіб в певний час задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Кіровське Донецької області, громадянка України, 26 грудня 2017 року о 02 годині 14 хвилин народила дитину жіночої статі вагою 3100,00 грамів в Україні в місті Донецьку.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Кіровське Донецької області, громадянка України, 26 грудня 2017 року о 02 годині 15 хвилин народила дитину жіночої статі вагою 3100,00 грамів в Україні в місті Донецьку.

Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4