РІШЕННЯ

іменем України

11 січня 2018 рокуСправа №451/1334/17
Провадження № 2/451/163/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2017 року до суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить встановити факт прийняття ним спадщини, після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Окрім цього, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,9500 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,1370 га, та площею 0,8130 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нововитківської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим Нововитківською сільською радою Радехівського району Львівської області 28.07.1997 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,9500 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,1370 га, та площею 0,8130 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нововитківської сільської ради, Радехівського району, Львівської області та належали спадкодавцю, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 28.12.1998 року, Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області, на підставі розпорядження №719 від 28.12.1998 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю № 229.

За твердженням позивача, маючи намір оформити свої права на спадкове майно матері, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, та рекомендовано звернутися з позовом в суд.

Станом на сьогоднішній день позивач вимушений звернутися в суд з даним позовом, оскільки державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт неможливо, як і не можливо видати державний акт не його власнику.

Також, з метою метою встановлення права позивача на отримання спадкового майна після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, йому необхідно встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві (а.с.2). Позов просить задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 надіславши до суду заяву просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задоволити (а.с.24).

Поряд з цим, в судовому засіданні ОСОБА_3 ствердив факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері - ОСОБА_5.

Також і відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася. Проте надіслала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задоволити (а.с.26).

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).

Судом встановлено, що до складу спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця ввійшла, окрім іншого, земельна ділянка площею 1,9500 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,1370 га, та площею 0,8130 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нововитківської сільської ради, Радехівського району, Львівської області (а.с.5).

Що стосується прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_5 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_5, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З довідки Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області №468 від 01 серпня 2017 року судом встановлено, що від імені померлої ОСОБА_5 виконкомом Нововитківської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.8).

Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

За нормами ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не має в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 (а.с.30).

Також, згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Факт прийняття спадщини, шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, не довірити показам якого в суду підстав немає.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відсутність у ОСОБА_2 належних правовстановлюючих документів на спадкову масу, унеможливлює реалізацію його спадкових прав у позасудовому порядку.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймаються до уваги обставини не заперечення відповідачами позовних вимог і така позиція сторони, із врахуванням обставин констатованих судом, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,9500 га, яка складається із двох земельних ділянок площами 0,1370 га та 0,8130 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_3 1280 гривень понесених ним судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.