Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/1/2018 Справа № 641/3199/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді Григорєва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ*янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просив визнати бездіяльність начальника ДВС та дії державних виконавців неправомірними, скасувати постанову про перевірку законності виконавчого провадження від 18.04.2017 року, скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження від 18.04.2017 року, постанову про закінчення виконавчого провадження залишити без змін, зобовязати начальника провести виконавчі дії у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що 20.04.2017 року отримав поштою постанову начальника Комінтернівського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 від 18.04.2017 року по виконавчому провадженню № 37799559, яка скасувала постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.12.2016 року. Як вбачається постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована на підставі абзацу 3 частити третьої статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», що є неприпустимим. Того ж дня він отримав по цьому ж провадженню постанову про відновлення виконавчого провадження від 18.04.2017 року, яка винесена державним виконавцем Задорожньою Л.В. 07.11.2016 року УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова на його звернення відповів, що станом на 01.11.2016 року заборгованість по аліментам погашена повністю, виконавчий документ повернуто до Комінтернівського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області у звязку з досягненням дитиною 18 років. 08.12.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, також зазначеною постановою було скасовано арешт з ? частини квартири АДРЕСА_1. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків передбачених законом. Постанова про закінчення виконавчого провадження сторонами оскаржена не була. Оригінал виконавчого листа вже був отриманий стягувачем і предявлений до виконання в строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження». В звязку з тим, що виконавче провадження закрито, повторна видача виконавчих листі є неможливою у звязку з тим, що рішення суду виконане в повному обсязі. Державний виконавець Задорожня Л.В. надіслала йому розрахунок заборгованості по аліментам від 21.04.2017 року. У своєму розрахунку державний виконавець безпідставно посилається на розрахунок заборгованості від 03.06.2013 року, цього розрахунку він не бачив і з ним не згодний. Якщо стягувач знала, що аліменти стягуються менше ніж передбачено по закону, вона мала право звернутися в органи соцзахисту, щоб її доплачували з держави до рівня 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звернення стягнення на пенсію і не реагування на таку діяльність начальником державної виконавчої служб є неправомірним. В звязку з чим він вимушений звернутись до суду із відповідною скаргою.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи викладені в скарзі підтримала в повному обсязі, зазначила, що начальник виконавчої служби не мала права при винесенні постанови про перевірку законності виконавчого провадження керуватись положеннями абзацу 3 частини третьої статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», з цих підстав постанова підлягає скасуванню. Крім того зазначила, що начальник не мала права проводити перевірку по закінченому виконавчому проводженню, вона могла це робити лише в рамках існуючого виконавчого провадження. Представник скаржника підтвердила, що дійсно розмір аліментів, який стягувався з ОСОБА_1 був менший ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Державним виконавцем Кононенко У.В. надані заперечення на скаргу в яких вона зазначила, що виконання рішень про стягнення аліментів є строковим. Суд приймаючи рішення про стягнення аліментів чітко встановлює строки його виконання. Завершуючи виконання рішення про стягнення аліментів державний виконавець зобовязаний керуватися положеннями п. 7 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а не так як вважає скаржник п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». З приводу того, що на думку скаржника завершене виконавче провадження не може бути розпочате, то відповідно ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована у встановленому порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Скаржник помилково припускається думки, що завершене виконавче провадження не може бути розпочато знов, для цього немає жодної необхідності звертатися до суду та поновлювати строк для предявлення виконавчого документу до виконання. В матеріалах виконавчого провадження міститься оригінал дублікату виконавчого листа від 22.01.2008 року, отже ніхто ніякий новий документ не отримував. З приводу неотримання боржником розрахунку заборгованості по аліментам станом на 03.06.2013 року то даний факт спростовується матеріалами виконавчого провадження, оскільки розрахунок заборгованості від 03.06.2013 року був отриманий особисто ОСОБА_1 під підпис 06.06.2013 року. Розрахунки заборгованості від 18.11.2014 року та від 21.04.2017 року також були отримані скаржником. Просила в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. 23.01.2018 року від Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ*янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд скарги без участі представників ВДВС.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Як вбачається з наданої суду копії виконавчого провадження 29.03.2014 державним виконавцем на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України „Про виконавче провадження відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого га Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №2-1669 від 22.01.2008 про «Стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки Анни, 15.10.1998 р. н. у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку кожного місяця, починаючи з 03.02.2003 року та до її повноліття.

Зазначений виконавчий лист надійшов на виконання до відділу з Жовтневого ВДВС ХМУЮ для виконання за місцем мешкання боржника. Залишок нестягнутої заборгованості на 01.04.2013 становив 9237,95 грн.

29.04.2013 року державним виконавцем було винесено постанову для проведення утримання із заробітної плати (доходів) боржника, яку було направлено на виконання до УПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова.

03.06.2013 року державним виконавцем на підставі заяви боржника було проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.07.2005 по 01.06.2013, з урахуванням положень Закону України „Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей від 22.09.2005 за № 2901-IV, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 ст. 182 Сімейного кодексу України ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заборгованість по аліментам на 01.06.2013 склала 13264,48 грн. Розрахунок сторонами виконавчого провадження не оскаржувався.

18.11.2014 державним виконавцем на підставі заяви стягувана було проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.06.2013 року по 01.12.2014 року, з урахуванням положень Закону України „Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на від 22.09.2005 за №2901-IV, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну у не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 ст. 182 Сімейного кодексу України ніж і прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заборгованість по аліментам на 01.12.2014 склала 11919,58 грн. Розрахунок сторонами виконавчого провадження не оскаржувався.

8.12.2016 року державним виконавцем на підставі п. 9 ст. 39, ст.. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки до відділу надійшла довідка УПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова, згідно якої заборгованість по аліментам на день повноліття дитини сплачена в повному обсязі. П. 2 вказаної постанови державним виконавцем було скасовано арешт, а саме звільнена 1/2 частина квартири і по пр. Гагаріна 173Б у м. Харкові, що належить ОСОБА_1.

18.04.2019 начальником відділу, Відповідно до абз. З ч. З статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» було здійснено перевірку виконавчого провадження.

Перевіркою встановлено наступні порушення при здійсненні виконавчого провадження: Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) що підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Відповідно до ч. З ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Оскільки старшим державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 неправомірно було застосовано п. 9 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження, як законну підставу для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.12.2016, відповідну постанову було скасовано, про що було повідомлено сторонам.

18.4.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам.

21.04.2017 року державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.06.2013 по 15.10.2016, з урахуванням положень Закону України „Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей від 22.09.2005 за №2901-IV, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 ст. 182 Сімейного кодексу України ніж 30% прожиткового мінімуму дня дитини відповідного віку.

Заборгованість по аліментам на 15.10.2016 склала 9704,94 грн.

Абзац 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи зазначену норму закону, суд дійшов висновку, що вона дає можливість начальнику відділу здійснювати контроль за рішеннями прийнятими державним виконавцем, перевіряти їх законність.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 7 розділу ХІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, перевірити законність виконавчого провадження мають право, зокрема, начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі, за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби, власної ініціативи, за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються: підстави витребування цього виконавчого провадження; у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності; у резолютивній частині - рішення про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів або їх копій, реквізити витребуваного виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби, у якому воно перебуває на виконанні, строки здійснення перевірки виконавчого провадження з моменту його надходження до органу державної виконавчої служби, який його витребував, а також посадові особи, на яких покладається обов'язок надсилання цього виконавчого провадження до органу державної виконавчої служби, що здійснюватиме його перевірку, та строки надсилання для перевірки виконавчого провадження.

Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:

-підстави перевірки виконавчого провадження;

-строки проведення перевірки;

-у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;

-у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;

-строк виконання постанови;

-коло осіб, яким надсилаються копії постанови;

-інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, пятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

Як вбачається постановки про перевірку законності виконавчого провадження, то вона винесена відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Посилання представника скаржника, те що начальник ВДС ОСОБА_2 не могла керуватись положеннями ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» є необґрунтованими, оскільки в зазначений статті йде мова про здійснення контролю за діями державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження. Посилання представника скаржника на те, що перевірка не могла проводитись по закінченому виконавчому провадженню є помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання ОСОБА_1 в своїй скарзі на норми Цивільно-процесуального кодексу України, якими передбачено, що за ухваленим рішенням видається тільки один виконавчий лист та порядок поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання взагалі не стосуються предмету розгляду даної скарги. Посилання на те, що ОСОБА_1 не згодний з розрахунками заборгованості по аліментам також не є предметом розгляду даної скарги, оскільки таких вимог ОСОБА_1 не заявлено. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_1 були отримані всі існуючі розрахунки заборгованості та розяснений порядок їх оскарження. Як зазначила в судовому засідання представник скаржника, їй відомо, що стягнення аліментів відбувалось у меншому розмірі, ніж це передбачено діючим законодавством. Вимога про залишення постанови про закінчення виконавчого провадження без змін не може бути заявлена, оскільки скарга подається лише на рішення, якими на думку скаржника порушені його права, так як зазначена постанова не порушує права скаржника, то він не може просити залишити її в силі. Крім того слід зазначити, що вказана постанова була скасована начальником ВДВС, оскільки прийнята з порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Вимога щодо зобовязання начальника виконавчої служби провести виконавчі дії у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» є неконкретною, та не може бути розглянута судом. Як встановлено в судовому засіданні начальник виконавчої служби в межах своїх повноважень діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги. Постанова начальника виконавчої служби про перевірку законності виконавчого провадження від 18.04.2017 року винесена у межах її повноважень та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні підставі і для скасування постанови про відновлення виконавчого провадження від 18.04.2017 року.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. (ч.1, 3 ст. 451 ЦПК України).

На пiдставi викладеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК Укрaїни, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ*янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 25.01.2018 року.

Суддя -ОСОБА_6