Справа № 473/3063/17
РІШЕННЯ

іменем України

"17" січня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Ротар М.М.,

при секретарі Фінько О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вознесенського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2017 року до Вознесенського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, а саме за останні три роки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15.09.2014 року по 15.09.2017 року. Також позивачем заявлена позовна вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15.09.2017 року до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що у них із відповідачем є спільний син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає моральної та матеріальної участі у вихованні свого сина та ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою надавати матеріальну допомогу.

Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість просила суд ухвалити рішення ким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15.09.2017 року до його повноліття.

Крім того, керуючись нормами ч. 2 ст. 191 СК України, просила суд здійснити перерахунок аліментів за минулий час, а саме за останні три роки 15.09.2014 року по 15.09.2017 року.

Ухвалою суду від 18.09.2017 року позовна заява в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15.09.2017 року до його повноліття була повернута позивача, як така що була подана без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України. ( в редакції, що діяла до 15.12.2017 року).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовну заяву про стягнення аліментів за минулий час.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду письмові заперечення, в яких пояснив, що свого неповнолітнього сина він утримує з часу його народження шляхом добровільної сплати аліментів на користь позивачки, надає матеріальну допомогу на його утримання. Що стосується аліментів за минулий час, то позивачка жодного разу не зверталася до нього з вимогою про сплату аліментів.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст.13 ЦПК України) встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серія: І-ФП №153200 ОСОБА_4 народився 29 січня 2004 року. Його батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1. (а.с.7).

Відповідно до довідки про склад сім'ї, що була видана головою правління ОСББ Енергетик 27.06.2017 року неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8 ).

Згідно судового наказу, що був виданий Вознесенським міськрайонним судом 21 грудня 2017 року (справа 473/4234/17) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2017 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_4 України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стосовно часу з якого мають стягуватися аліменти суд зазначає, що згідно із ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Контситуції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Суд виходить з вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України.

Позивачка у судовому засіданні жодних доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку із свідомим ухиленням останнього від їх сплати суду не представила, більш того, не заперечувала ті обставини, що відповідач добровільно надав матеріальну допомогу на утриманні дитини.

Крім того, за роз'ясненнями викладеними в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачка з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини звернулася до суду 12 грудня 2017 року та з цього часу на підставі виданого судом наказу стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку ОСОБА_3, починаючи з 12 грудня 2017 року і до повноліття дитини.

У зв'язку із наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні три роки з 15 вересня 2014 року по 15.09.2017 року задоволенню не підлягають.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яка передбачає пільги щодо сплати судового збору , від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються , зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ Про судовий збір, розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись статтями 4,14,81,259,263, 265,273 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час - відмовити.

Відповідно до Розділу VIII п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Розділу VIII п. 1.8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована проживаючою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2018 року.

Суддя М.М. Ротар