КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року

справа 757/36512/16-ц

провадження № 22-ц/824/2923/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Київенерго», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року у складі судді Остапчук Т.В. в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про зобов'язання вчинити певні дії, у якій просив роз'яснити наступне:

на підставі якого нормативного документу чи закону суд дійшов до такого висновку: «При цьому, обсяг спожитих Гкал, визначений згідно показань будинкового засобу обліку теплової енергії, розподіляється між житловою та нежитловою частинами будинку відповідно до теплових навантажень цих частин»;

за що здійснюють оплату власники житлового будинку, квартири, відповідно до роз'яснення НКРЕКП, і за що сплачує нежитловий фонд?;

завдяки якому нормативно-правовому документу чи закону суд дійшов висновку, що «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (Постанова КМУ №630) стосується тільки житлового фонду, а «Правила користування тепловою енергією» (Постанова КМУ №1198) стосується нежитлового фонду, і де це вказано?;

чому суд при ухваленні рішення взяв за основу розрахунки опалювальних площ будинку, наданих відповідачем, а не дані балансоутримувача, якщо суд відхилив цей доказ, то на якій підставі?; чому в рішенні суду не враховано опалювальні місця загального користування, площею 439 кв.м.?;

в чому вимірюється теплова енергія, що являється одиницею калькулювання собівартості послуги з централізованого опалення та в яких одиницях виставляються рахунки за централізоване опалення?; чому суд при ухваленні рішення не зазначив прохання послатися на нормативно-правовий документ, що теплова енергія це товарна продукція, а комунальні послуги з централізованого опалення, це вже не товарна продукція?;

роз'яснити чи його під'їзд утеплений чи ні, виходячи з наданих ним доказів?; чому суд у рішенні не надав оцінки доказам про утеплення під'їзду, оскільки вони наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні та якими саме нормами чинного законодавства такого обов'язку не встановлено?;

які саме нормативно-правові акти застосовані судом при вирішенні справи, а також назви статті, її частини, абзацу, пункту, якими керувався суд?

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року заяву ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року є не зрозумілим, оскільки з його змісту неможливо встановити якими нормами матеріального права керувався суд при вирішенні справи. Рішення суду не виконане, а тому суд дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду є чітким та зрозумілим та додаткового роз'яснення не потребує.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 19.07.2017 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» про зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Київенерго» провести перерахунок нарахувань послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1, за січень-квітень 2016 р., жовтень 2016 р. - березень 2017 р., виходячи з наступних даних: 2381,7 кв.м. - опалювальна площа нежитлових приміщень; 1884,1 кв.м. - опалювальна площа житлової частини; 84,9 кв.м. - опалювальна площа квартири АДРЕСА_1; 657,24 грн/Гкал - тариф за послугу з ЦО, що діяв у період з 08.05.2015-30.06.2016; 1416,96 грн/Гкал - тариф за послугу з ЦО, що діє з 01.07.2016 р. по теперішній час. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 202-207 т.1).

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 14.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м.Києва від 19.07.2017 року змінено, доповнивши його резолютивну частину абзацом такого змісту. Нарахування оплати за послугу з централізованого опалення ОСОБА_3 за вищевказаний період та в подальшому проводити без врахування площі, яка припадає на сходову клітину під'їзду №3 в буд. №1/27 по бульвару Приймаченко у м. Києві, яка є не утепленою, відповідно до п.12 &q? є;Правил надання послуг з централізованого опалення &q? п;, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року у незміненій апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року.

Звертаючись до суду із заявою про роз'яснення рішення позивач посилався на те, що йому не зрозуміло мотивів з яких суд виходив при ухваленні рішення, які доводи позивача судом першої інстанції взято до уваги, а які відхилено. В рішенні суду не зазначено, нормативно-правових актів, якими суд керувався при вирішенні даної справи.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року зазначено, що роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Зі змісту заяви про роз'яснення рішення суду слідує, що позивач просив роз'яснити обставини, що слугували підставою для прийняття рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року.

Враховуючи, що нормами ЦПК України не передбачено роз'яснення мотивів ухвалення рішення, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про залишення заяви без задоволення.

Заява про роз'яснення рішення не містить доводів того, що рішення Печерського районного суду м.Києва від 19.07.2017 року є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді