Справа № 367/2990/15-ц
Провадження №2-п/367/6/2018
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Коваленко С.С.,

заявниці ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду заяву ОСОБА_1»яни Василівни про перегляд заочного рішення по справі № 367/2990/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1»яни Василівни про повернення коштів, стягнутих в якості аліментів,

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення по вищезазначеній справі. В заяві заявниця посилається на те, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27.09.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1»яни Василівни на користь ОСОБА_2 утримані за період з 09.2009 року по 02.2016 року аліменти в сумі 12 540 гривень, в інший частині позову позивачу відмовлено.

Заявниця вказує, що при ухваленні заочного рішення від 27 вересня 2016 року Ірпінський міський суд діяв з порушенням норм процесуального права та допустив неправильне застосування норм матеріального права, а саме не дослідив всі наявні у матеріалах справи докази та не надав їм належної оцінки, не з»ясував обставини, які мають значення для справи, не надав їм юридичної оцінки, що є підставою для його перегляду. Так, судом вірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2003 року по 16.08.2005 року, 07.06.2004 року народжений син ОСОБА_3 і рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2005 року з позивача на користь відповідача присуджено сплачувати щомісячно по 145 гривень на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, починаючи з 25.05.2005 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.02.2016 року позивача звільнено від сплати аліментів на підставі поданої ним заяви.

При цьому, Ірпінський суд при ухваленні заочного рішення від 27.09.2016 року припустився помилки, вважаючи вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими в частині повернення ОСОБА_1 на його користь утриманих з пенсії в період з вересня 2009 року по лютий 2016 року аліментів і неправомірно задовольнив вимоги позивача в цій частині, взявши до уваги ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 не надала жодних документів та пояснень на підтвердження цільового витрачання нею утриманих з пенсії ОСОБА_2 коштів на дитину.

Суд не взяв до уваги та не надав правової оцінки письмовим поясненням відповідачки та її представника щодо наявності у ОСОБА_1 законних підстав для одержання від позивача аліментів на утримання сина, починаючи з дня їх стягнення 25.05.2005 року згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2005 року до ухвалення 11.02.2016 року Оболонським районним судом м. Києва рішення про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів. Заяви до Оболонського районного суду м. Києва про звільнення від сплати аліментів та до Ірпінського міського суду Київської області про повернення коштів , стягнутих в якості аліментів подані позивачем з різницею в один день в травні 2015 року. Таким чином, утримання з пенсії ОСОБА_2 та одержання відповідачкою аліментів є правомірним згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2005 року і оскільки дане рішення по суті змінено 11.02.2016 року, то лише після цієї дати слід вважати утримання з пенсії та одержання ОСОБА_1 аліментів безпідставним. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції від 25.03.2016 року сума надлишково сплачених ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів склала 1 208,74 гривень, які ОСОБА_1 визнає.

Також вказує, що позивач звернувся до суду з вимогою про повернення коштів, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями ст. 1212-1215 Глави 83 ЦК України та 179 СК України; задовольняючи вимоги позивача щодо повернення коштів з посиланням на положення ст..186 СК України частиною якої передбачено, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України, вважає, що суд також неправомірно застосував стягнення коштів з одержувача аліментів, в той час як вимоги позивача для повернення коштів були необґрунтовані і в позові слід було відмовити за безпідставністю.

Крім того зазначає, що на день звернення позивача до суду з позовом про повернення коштів, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01.08.2005 року, як підстава стягнення (утримання) аліментів скасовано не було, а тому відсутні підстави для застосування судом положень глави 83 ЦК України. ОСОБА_1 того, статтею 1215 ЦК України передбачено, що поверненню не підлягають безпідставно набуті аліменти…, якщо їх виплати проведена добровільно.. за відсутності недобросовісності з боку набувача». Законодавством чітко регламентовано, що батьки можуть бути звільнені від обов»язку утримувати дитину ( ч.2 ст. 188 СК України), а розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено (ст. 192 СК України) тільки за рішенням суду при наявності підстав, зазначених в ст. 273 СК України за позовом будь-кого з батьків, що в свою чергу виключає недобросовісність з боку відповідача на одержання аліментів після того, як дитина стала фактично проживати з батьком. Позивач мав право звернутися до суду одразу після підтвердження судом факту проживання дитини разом з ним, однак не зробив цього.

Вказує, що задовольняючи позов про повернення коштів, суд тим самим визнав, що право позивача нібито було порушено, починаючи з вересня 2009 року і звертаючись до суду в травні 2015 року через майже 6 років, позивачем не порушено трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, хоча при ухваленні рішення повинен був вирішити дане питання.

В звязку із викладеним заявниця просить переглянути заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27.09.2016 року в цивільній справі № 367/2990/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення коштів, стягнутих в якості аліментів; рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27.09.2016 року в цивільній справі № 367/2990/15-ц скасувати та призначити справу до нового розгляду в Ірпінському міському суді Київської області.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення підтримала, підтвердила обставини, викладені у заяві, просила заяву задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви.

У відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2016 року по цивільній справі № 367/2990/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1»яни Василівни про повернення коштів стягнутих в якості аліментів було постановлено заочне рішення, яким позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1»яни Василівни утриманні аліментів на користь ОСОБА_2 за період з 09.2009 року по 02.2016 року у сумі 12 540,0 гривень; в іншій частині позову відмовлено.

У відповідності до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом також встановлено, що відповідачка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи на 27.09.2016 року, про що в матеріалах справи наявна розписка (а.с.86), однак в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, а тому судом було постановлено заочне рішення.

Крім того, доводи заявниці про те, що судом під час постановлення заочного рішення не були взяті до уваги її письмові пояснення та заперечення, а також інші доводи, які на думку заявниці, не були досліджені судом та які мають істотне значення для правильного вирішення справи спростовуються матеріалами справи.

За даних обставин суд вважає, що відсутні підстави для перегляду заочного рішення і заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 285-288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1»яни Василівни про перегляд заочного рішення по справі № 367/2990/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1»яни Василівни про повернення коштів, стягнутих в якості аліментів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Пархоменко