АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/911/18 Справа № 175/2280/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області про встановлення опіки над малолітнім та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Дніпропетровської районної адміністрації Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вони є батьками ОСОБА_5, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, шлюб між ними було розірвано 18 червня 2013 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивачів ОСОБА_5, померла, останні два роки до смерті донька позивачів хворіла, неодноразово знаходилась у лікарні, під час хвороби та після смерті ОСОБА_5, за дитиною опікувались позивачі. Відповідач ОСОБА_2 дитиною не цікавиться, рішення суду по сплаті аліментів не виконує та участі у вихованні і розвитку дитини не приймає, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра.

У зв'язку з вим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд встановити їх опікунами малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати орган Опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області направити на адресу суду подання про призначення опікуна для неповнолітнього ОСОБА_6

В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Дніпропетровської районної адміністрації Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини, яку обґрунтовував тим, що обставини наведені в первісному позові є надуманими, не відповідають дійсності та не підтверджуються ніякими доказами. Після смерті дружини позивач за первісним позовом мав намір забрати сина від відповідачів та мешкати разом з ним, однак відповідачі за зустрічним позовом чинили перешкоди у спілкування з дитиною. На теперішній час ОСОБА_2, має всі необхідні умови для нормального фізичного та духовного розвитку дитини, умови проживання також відповідають всім необхідним для розвитку дитини, на підставі цього він вимушений звертатися до суду з даною позовною заявою.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 2008 року народження з батьком ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів за зустрічним позовом на його користь судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року первісні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 було задоволено частково та встановлено опікунами малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В іншій частині первісних позовних вимог - відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

Не погодившись із таким рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний - визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з батьком за адресою по АДРЕСА_1.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, являються батьками ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконавчим комітетом Чумаківської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №26.

01 березня 2008 року донька позивачів та відповідач по справі уклали шлюб, за час перебування в якому в подружжя народився син ОСОБА_6, шлюбні стосунки не склалися, тож на підставі рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року шлюб було розірвано.

Онук позивачів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ними, для виховання та розвитку дитини створено належні умови.

Крім того, в сім'ї існують добрі сімейні стосунки, позивачі мають постійний дохід.

ОСОБА_2, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - психіатра із встановлениим діагнозом: «шизофренія, параноїдальна форма, безперервна течія, галюцинаторно-параноідальний синдром з катотонічними включеннями, в 2002 році встановлено 2 групу інвалідності, знаходився під наглядом лікаря - психіатра як інвалід 2 групи до 2008 року.

Відповідно до ст. 59, 60 ЦК України, ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сироти або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, одним із основоположних принципів вирішення спорів щодо дітей являється найкращий інтерес дитини.

Як встановлено ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та задовольняючи первісні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного і Сімейного кодексів України та виходив із того, що у первісних позивачів створено належні умови для проживання, виховання та навчання дитини, первісні позивачі відповідально відносяться до виконання своїх обов'язків, не зловживають алкогольними напоями, мають постійний та самостійний дохід, власне житло, в той час, як ОСОБА_2 не надав суду доказів поліпшення свого стану здоров'я і на судово-психіатричну експертизи не з'явився.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду та вважає, що так як він є рідним батьком дитини, батьківських прав його не позбавлено, тож тільки йому надано право на опіку та піклування над неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки положеннями діючого законодавства передбачено можливість встановлення опіки не тільки над сиротами, а й над дітьми, які позбавлені батьківського піклування.

Окрім цього, посилання апелянта на відсутність в нього алкоголізму, недієздатності та судимостей не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, так як встановлений медичний діагноз «шизофренія, параноїдальна форма, безперервна течія, галюцинаторно-параноідальний синдром з катотонічними включеннями» ОСОБА_2 не спростовано.

Від проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 ухилився.

Щодо посилань апелянта на чинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкод у виконанні батьком рішення суду Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року, яким визначено порядок спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином, то такі обставини належним чином апелянтом не доведено.

Також колегія суддів приймає до уваги рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року, яким ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дане рішення набрало законної сили 12 грудня 2017 року.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова