провадження №: 2-з/752/239/18
У Х В А Л А

22.11.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкування з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкування з дитиною.

У листопаді 2018 року позивач в особі представника - адвоката ОСОБА_4, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

З метою забезпечення позову просить суд зобов'язати ОСОБА_3 забезпечувати побачення та спілкування (контакти) ОСОБА_1 з донькою - ОСОБА_2, кожного вівторка та четверга з 16 год. 30 хв. до 18 год. 30 хв. та кожної суботи з 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., поблизу місця проживання дитини, в публічних місцях, парках, скверах, розважальних дитячих закладах, кінотеатрах, в межах території міста Києва; зобов'язати ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб, передавати малолітню ОСОБА_2 ОСОБА_1 кожного вівторка та четверга не пізніше 16 год. 30 хв. та кожної суботи не пізніше 12 год. 00 хв. для проведення ними спільних побачень (зустрічей) та особистого спілкування.

В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що Відповідач чинить активні перешкоди Позивачу в особистій участі у вихованні дитини, спілкуванні та зустрічах з дитиною. Заявник зазначає, що відсутність спілкування та контакту Позивача з дитиною може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, оскільки може мати наслідком втрату чи погіршення сімейних зв'язків та психологічного і емоційного контакту дитини з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об'єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В обґрунтування доводів представника позивача про те, що відповідачем чиняться перешкоди в участі у особистому вихованні, спілкуванні та побаченнях батька з дитиною, а дитини з батьком, суду не надано достатніх та належних доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія листа ОСОБА_3 до ОСОБА_1 від 26.09.2018, який містить пропозицію щодо узгодження місця, дати та часу, порядку, графіку зустрічі батька з ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У позовній заяві ОСОБА_1, серед іншого, висуває вимогу визначити йому наступні способи участі у вихованні ОСОБА_2, а саме, на першому етапі - з часу ухвалення рішення до початку навчання дитини у шкільному закладі (дошкільний період) встановити графік спілкування з ОСОБА_2

З огляду на таке, забезпечення позову шляхом встановлення обов'язку відповідача вчинити дії щодо забезпечення встановленого позивачем графіку спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_2, суд вважає недопустимим, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті в частині позовних вимог щодо визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв'язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкування з дитиною, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур