Справа № 236/3507/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Ткачова О.М.

при секретарі - Грицай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Об*єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Об*єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 37,00 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Красний Лиман Донецької області.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно.

Представник Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю № 1 від 03 січня 2018 року - Шуляченко І.О., належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій проти вимог позивача не заперечувала, просила ухвалити рішення на розсуд суду та справу розглянути без участі представника (а.с.46,47).

Третя особа ОСОБА_5не заперечувала в задоволенні позову.

Суд,дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав6

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Краснолиманським відділом реєстрації актів громадського стану від ІНФОРМАЦІЯ_2, померла матір позивача-ОСОБА_3, після смерті якої, відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою:АДРЕСА_1, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21.03.1994 року і зареєстрованого в Слов*янському бюро технічної інвентаризації 05.07.1994 року в реєстраційній книзі №1017 (а.с.12, 13, 14,15-16).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачка ОСОБА_2 була донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 13,14).

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги,усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином позивач, як рідна донька спадкодавця, є спадкоємцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Красний Лиман Донецької області .

Позивачка звернулась до Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини однак, постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Семенової І.М. від 21 жовтня 2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємиця у встановлений законом термін не подала заяву про прийняття спадщини та відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.19).

Згідно відомостей, наданих 10 січня 2018 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3, спадкові справи не відкривалися із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до контори ніхто не звертався (а.с. 55).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися квартирою, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування, відсутні.

Таким чином право позивача щодо визнання за нею права власності на спадок після смерті ОСОБА_3 підлягає захисту, оскільки не визнання за нею права власності на зазначене майно, та не отримання відповідного свідоцтва, заважає їй володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст.ст.316, 319,328, 392, 1216,1258, 1261 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Об*єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-НОМЕР_4, право власності на квартиру АДРЕСА_1

загальною площею 37,00 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Красний Лиман Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя -