АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1876/2018 Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Т.М.
Унікальний номер справи № 752/9781/16-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздової Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

08 травня 2016 року з вини мешканців вищерозташованої квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності позивачу. Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3

01 червня 2016 року комісія ЖЕД № 110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» склала акт про факт залиття, в якому зафіксувала пошкодження від залиття.

З урахуванням висновку про вартість завданої шкоди, складеного 10 червня 2016 року ТОВ "Агентство Експертної Оцінки" просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 15 545 грн. на відшкодування майнової шкоди та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Також просила стягнути 1 800 грн. вартості послуг за правову допомогу та 1 200 грн. вартості проведення дослідження з визначення матеріального збитку.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 13 765 грн. 20 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, на відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень та 551 грн. 21 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та 3-і особи до суду апеляційної інстанції не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з'явилися.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5 є в рівних частках співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 травня 1995 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів (а.с. 7).

08 травня 2016 року сталося залиття зазначеної квартири, що підтверджується актом від 01 червня 2016 року, складеним комісією ЖЕД № 110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та затвердженого начальником ЖЕД № 110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». У акті зазначено про факт залиття та пошкодження від залиття квартири позивача. Причину залиття встановити не вдалося у звґязку з відсутністю мешканців квартири АДРЕСА_2. (а.с. 9)

Власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30 травня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. (а.с. 34)

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Посилання апелянта на ту обставину, що шкоди завдано не з вини відповідача, не може бути прийнято до уваги, оскільки апелянт не надала доказів, що шкоди завдано не з вини власника квартири АДРЕСА_2, з якої відбулося протікання води в помешкання позивачів.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 пояснила, що вона, коли прибула до квартири відповідача, то побачила, що протікання відбувалося із шлангу, який підведений до крану. Зазначена обставина, на думку колегії суддів, спростовує доводи апеляційної скарги в тій частині, що вина відповідача не встановлена, оскільки за справність всього сантехнічного обладнання, яке перебуває в квартирі, несе її власник. Таким чином, вина в тому, що залиття квартири позивача відбулося із квартири відповідача, лежить на відповідачу, який не утримував сантехнічне обладнання в своїй квартирі в належному стані.

Згідно висновку експерта № 5339/17-43 від 28.09.2017 р., за результатами висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеного Київським НДІСЕ, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 згідно даних візуально-інструментального обстеження станом на час проведення дослідження становить 13 765 грн. 20 коп. (а.с. 142)

Посилання апелянта на ту обставину, що вартість відновлювального ремонту не є вартістю завданої шкоди не може також бути прийнято до уваги, так як у висновку експерта зазначено саме розмір матеріальної шкоди, на відновлення якої необхідно 13 765 грн. 20 коп..

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що залиття сталося з вини відповідача, то моральні страждання, яких було завдано позивачу з приводу залиття, також мали місце з вини відповідача.

Моральна шкода визначається залежно від обсягу та характеру душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат - їх тривалості, можливості відновлення , час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи, характеру душевних страждань позивача та з урахуванням ступеню вини відповідача розмір моральної шкоди може бути зменшено з 5000 грн до 1000 грн.

Колегія суддів також не погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції повідомлялися сторони про час та місце розгляду справи і їм була надана можливість з'явитися до суду для захисту своїх прав та інтересів. Однак, як зазначено самим апелянтом, відповідач мешкає в іншій державі і в судове засідання не з'явився.

Зберігаючи баланс прав та обов'язків сторін, з урахуванням розумності строків розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до правомірного рішення про заочний розгляд справи, що передбачено цивільно-процесуальним законом і не є порушенням, яке могло б призвести до скасування рішення суду із процесуальних підстав.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду в частині зменшення розміру моральної шкоди, а в решті - рішення є законним та справедливим і не може бути скасоване з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 367, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 2 листопада 2017 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 5000 грн до 1000 грн, в решті рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 2 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 лютого 2018 року.

Головуючий: Судді: