КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/306/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

25 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, де просила розірвати договір б/н від 04 вересня 2015 року на виготовлення та поставку ПВХ конструкцій, який було укладено між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 67 990 грн., неустойку - 49 342,02 грн.

На обґрунтування поданої заяви зазначає, що 04 вересня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір, відповідно до якого, замовник поручає, а виконавець зобов'язується виконати роботу по виготовленню, утіленню та встановленню «ПВХ» конструкції по розрахункам виконавця за адресою: АДРЕСА_1.

За цим договором нею були сплачені грошові кошти у сумі 67 990 грн. Після виконання робіт позивачем були виявлені недоліки, а саме: «напівдах» виконаний технічно і конструктивно непрофесійно.

Покриття «напівдаху» виконано із маломірних листів з оцинкованої сталі. Взаємний нахлест листів виконаний не у вигляді «замку», що не може забезпечити надійності такого стику. Звідси і сильні течі в 6 місцях семиметрового балкону, навіть при помірному дощі.

Крім того, підтримка такого тонколистого покриття здійснена стальними полосами, відстань між якими складає від 1,2 до 1,6 мм.

Підлога балкона виконана так, що лаги із швелеру не опираються на бетонну плити балкону і відірвані від неї на 100-150 мм., що надалі призведе до підвищення рівня підлоги.

Зовнішня обшивка балкону з сайдингу виконана так, що вона « хитається» та погано закріплена.

Вона не дістає майбутньої підлоги та утворює щілину. Кріплення бокових стінок балкону, виконано з використанням звичайних анкерних болтів, що з врахуванням пустотілості цегляної кладки не дозволяє їх надійно закріпити на стіні будинку.

Скління балкону має різні розміри, шириною 130-180 см., та однокамерність скляних блоків не забезпечує теплоізоляцію.

На неодноразові звернення позивача з метою усунення недоліків, відповідач повідомляв позивача, що вся сума грошових коштів не сплачена, окрім того, начебто, чинять перешкоди у потраплянні до даного приміщення.

Станом на 29 серпня 2016 року виявлені недоліки не були усунені.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що позивач самовільно провела демонтаж виробів, чим зіпсувала їх, то суд приходить до висновку, що права позивача, як споживача, не порушені відповідачем, у зв'язку з чим позивач не має права на отримання неустойки.

Щодо доводів позивача, що відповідач відмовився та не надавав позивачу належних послуг, суд їх до уваги не приймає, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються фактично встановленими обставинами справи, а саме тим, що позивач сама не надає доступу до квартири, чим чинить перешкоди відповідачу та не надає можливості завершити роботи, визначені умовами договору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 04 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір, згідно якого замовник поручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та встановленню на поставлені ПВХ конструкції по розцінкам виконавця за адресою замовника - АДРЕСА_1 ( а.с. 8-9 ).

Відповідно до п. 3.1. правочину, замовник зобов'язується сплатити вартість замовлення, яка становить 54 222 грн.

Згідно ж п.п. 3.2., 3.7. договору, після виконання пункту 3.1. цього правочину виконавець зобов'язується виготовити та доставити виріб протягом 14 робочих днів і договір діє з дня його підписання та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань ( там же ).

За цим договором ОСОБА_1 сплатила 04 вересня 2015 року, в якості передплати, 33 300 грн., 29 вересня 2015 року - 10 000 грн. та 18 листопада 2015 року - 5 000 грн., а всього - 48 300 грн., що підтверджується відповідними розпискою, квитанцією та поясненнями відповідача ( а.с. 9, 18, 31-33 ).

При цьому, надана суду розписка від 28 квітня 2016 року від імені ОСОБА_4, про те, що він почав виконувати ремонтні роботи балкону, що АДРЕСА_2 та за це ним отримано 12 000 грн. ( а.с. 17 ), з точки зору суду другої інстанції, не є належним та допустимим доказом у відповідності до положень ст.ст. 77-78 ЦПК України, виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за цим правочином, оскільки матеріали справи не місять будь-яких доказів на підтвердження домовленостей, чи перебування у трудових стосунках ОСОБА_4 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з приводу виконання спірного договору.

Окрім цього, розписка не містить відомостей щодо найменування населеного пункту, де проводяться роботи, та особи від якої ОСОБА_4 отримав грошові кошти.

Також, не є належним доказом виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за спірним договором надані квитанції ( а.с. 19, 20, 21 ) у відповідності до положень ст. 77 ЦПК України, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов'язання щодо сплати вартості замовлення в повному обсязі по спірному правочину, а відтак, вимоги про його розірвання у зв'язку з несвоєчасним виконанням ОСОБА_2 є передчасними, враховуючи положення п. 3.2. цього договору.

Відтак, на переконання апеляційного суду, правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим і, якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася, як того вимагає позивач, відсутні.

Про це свідчить, в частині об'єму виконаних робіт, окрім іншого, їх перелік, зазначений позивачем у позові та в акті-обстеження виконаних робіт за адресою проживання ОСОБА_1 ( а.с. 10-11 ).

Не підлягають до задоволення заявлені вимоги і на підставі зазначеного позивачем договору побутового підряду ( ст. 865 ЦК України ), оскільки позивач не надала суду будь-яких доказів про те, що підрядником були допущені істотні відступи від умов договору згідно ч. 1 ст. 872 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 872 ЦК, у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Застосування саме таких способів захисту прав та інтересів позивача, на переконання апеляційного суду, неможливе у відповідності до положень ст.ст. 5, 13 ЦПК України, в силу невиконання обов'язків за договором замовником, яка заявила позовні вимоги в інший спосіб, ніж зазначено в зазначеній нормі.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 611, 865, 872 ЦК України, ст.ст. 4, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 5, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване про відмову у задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованістю.

При цьому, судом надана належна оцінка доказів по справі, зокрема, і поясненням свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ( а.с. 58, 59, 60, 61-63 ), у повній відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 10, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 6, 11, 14, 611, 626, 627, 629, 638, 651, 655, 837, 907 ЦК України, п. 7 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги і повністю спростовуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що ОСОБА_5 лише зазначив, що виріб був неправильно змонтований працівниками відповідача, тому позивачу прийшлося вже після відкриття провадження по даній справі виправляти допущені ними помилки, відсутність доказів на підтвердження того, що позивач не надав доступ до приміщення позивача, ним сплачено 67 990 грн. за даним правочином, виконавець виконав роботу не в повному обсязі, відповідач не надав позивачу розрахунковий документ, що посвідчує факт виконання робіт за цим правочином, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення як позовних так і апеляційних вимог.

Доводи апелянта про те, що ним сплачено 67 990 грн. за даним правочином, з точки зору суду другої інстанції, не відповідають дійсності, оскільки доказами по справі встановлена інша сума сплачених відповідачу коштів.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Ю.О. Матвієнко

Л.П. Сушко