Справа № 442/446/18
Провадження № 2-о/442/30/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Павлів З.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 82172), за участю заінтересованої особи Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (вул.І.Франка 20 м.Дрогобич Львівської області 82100), про встановлення факту, що має юридичне значення та зобовязання до вчинення дій, -

встановив:

Заявник звернулася із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити юридичний факт, що вона є за національністю «полька» та зобовязати Дрогобицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни у відповідні актові записи.

Встановлення даного факту обґрунтовує метою відновлення та підтвердження своєї дійсної національності.

Заявник мотивувала свої доводи тим, що ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» встановлено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Розглянувши матеріали заяви, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

У частині ч.2 ст.315 ЦПК України передбачає, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Заявниця просить встановити факт, що вона є за національністю полькою, однак такий факт не є в переліку, що міститься в ч.1 ст.315 ЦПК України.

Отже, згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності»,і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст.315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Виходячи зі змісту Закону України «Про національні меншини в Україні», який проголошує рівність політичних, соціальних, економічних та культурних прав і свобод громадян України незалежно від їх національного походження, та враховуючи, що за чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а отже вказаний факт не може бути встановлений в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями ч.3 ст.9, ч.1 ст.22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Таким чином, справи про встановлення факту належності до певної національності, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Законодавством передбачено інший порядок установлення факту належності особи до певної національності та внесення змін про національність в актові записи шляхом внесення змін до актового запису заявника.

За змістом норм ст.19 КАС України розгляд таких справ віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи наведене, заява про встановлення факту належності до національності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.186 ЦПК України, -

постановив:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення та зобовязання до вчинення дій відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області тільки у випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Суддя Павлів З.С.