Справа № 186/283/18
Номер провадження № 2/0186/153/18
10 квітня 2018 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді Янжули С. А.
при секретарі - Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
27 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем підтримував дружні відносини, вона займалася підприємницькою діяльністю, мала постійний дохід та намагалася розширити свою підприємницьку діяльність. 28 березня 2016 року відповідач попросила надати їй в борг грошові кошти в розмірі 25 000,00 гривень, які зобов'язалася повернути до 28 вересня 2016 року окремими платежами по 10% від суми позики щомісячно. Він погодився, надав їй вказану суму в борг, про отримання грошових коштів відповідач написала розписку. У вересні 2016 року відповідач повернула йому 2 500,00 гривень, що підтверджується її підписом в розписці. Неповернутою залишилася сума боргу в розмірі 22 250,00 гривень.
20 липня 2016 року відповідач знову звернулася до нього з проханням надати їй грошову позику для розширення її підприємницької діяльності і він надав їй в борг 30 000,00 гривень, які вона зобов'язалася повернути окремими платежами по 10% від суми позики щомісячно. На підтвердження договору позики відповідач склала розписку. В січні 2017 року вона повернула позивачу 3 000,00 гривень на виконання умов договору, що підтверджується її підписом в розписці. Сума неповернутої позики на сьогоднішній день становить 27 000,00 гривень.
15 серпня 2016 року відповідач знову звернулася до нього з проханням надати їй грошову позику і він надав їй в борг 20 000,00 гривень, які вона зобов'язалася повернути окремими платежами по 10% від суми позики щомісячно. На підтвердження договору позики відповідач склала розписку. У вересні 2017 року вона повернула позивачу 2 000,00 гривень на виконання умов договору, та в жовтні 2016 року повернула ще 2 000,00 гривень, що підтверджується її підписом в розписці. Сума неповернутої позики на сьогоднішній день становить 16 000,00 гривень.
14 квітня 2017 року відповідач знову звернулася до нього з проханням надати їй грошову позику і він надав їй в борг 13 500,00 гривень та 300 доларів США, які вона зобов'язалася повернути окремими платежами по 10% від суми позики щомісячно. На підтвердження договору позики відповідач склала розписку. Вказану суму грошових коштів відповідач не повернула, тому сума неповернутої позики на сьогоднішній день становить 13 500,00 гривень та 300 доларів США.
Загальна сума боргу складає 79 000,00 гривень та 300 доларів США.
Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення грошей, але всі вимоги вона ігнорує та ухиляється від зобов'язання повернути грошові кошти позивачу.
Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 79 000,00 гривень, 300 доларів США та судові витрати по справі.
З урахуванням ціни позову, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити з огляду на наступне.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Так, в судовому засіданні було встановлено, що 28 березня 2016 року відповідач взяла в борг у позивача суму 25 000,00 гривень, зобов'язавшись повністю повернути позику в термін до 28 вересня 2016 року, віддаючи борг щомісячно по 10% від отриманої суми позики, що підтверджується розпискою, написаною власноруч відповідачем. У вересні 2016 року відповідач повернула позивачу 2 500,00 гривень, що підтверджується її підписом в розписці. Неповернутою залишилася сума боргу в розмірі 22 500,00 гривень.
20 липня 2016 року відповідач знову взяла в борг у позивача 30 000,00 гривень, які зобов'язалася повернути окремими платежами по 10% від суми позики щомісячно. На підтвердження договору позики відповідач склала розписку. В січні 2017 року вона повернула позивачу 3 000,00 гривень на виконання умов договору, що підтверджується її підписом в розписці. Сума неповернутої позики на сьогоднішній день становить 27 000,00 гривень.
15 серпня 2016 року відповідач знову взяла в борг у позивача 20 000,00 гривень, які зобов'язалася повернути окремими платежами по 10% від суми позики щомісячно. На підтвердження договору позики відповідач склала розписку. У вересні 2017 року вона повернула позивачу 2 000,00 гривень на виконання умов договору, та в жовтні 2016 року повернула ще 2 000,00 гривень, що підтверджується її підписом в розписці. Сума неповернутої позики на сьогоднішній день становить 16 000,00 гривень.
14 квітня 2017 року відповідач знову звернулася до позивача з проханням надати їй грошову позику і він надав їй в борг 13 500,00 гривень та 300 доларів США, які вона зобов'язалася повернути окремими платежами по 10% від суми позики щомісячно. На підтвердження договору позики відповідач склала розписку. Вказану суму грошових коштів відповідач не повернула, тому сума неповернутої позики на сьогоднішній день становить 13 500,00 гривень та 300 доларів США.
Загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 79 000,00 гривень та 300 доларів США, що дорівнює 8 101,98 гривень в гривневому еквіваленті, що підтверджується даними щодо офіційного курсу валют, визначеного Національним банком України.
Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ст.1046 ЦК - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Розписки відповідача про отримання нею грошових коштів, досліджені в судовому засіданні, містять зобов'язання про їх повернення, тому між сторонами було укладено договір позики.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові ВСУ від 11 листопада 2015 року №6-1967цс15.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Враховуючи що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг за договорами позики в розмірі 79 000,00 гривень та 300 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 8 101,98 гривень.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, у вигляді судового збору в розмірі 871,00 гривні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, ч.3 ст.549, ст.625, ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, -суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовільнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошей від 28 березня 2016 року в розмірі 22 500,00 гривень, суму боргу за договором позики грошей від 20 липня 2016 року в розмірі 27 000,00 гривень, суму боргу за договором позики грошей від 15 серпня 2016 року в розмірі 16 000,00 гривень, суму боргу за договором позики грошей від 14 квітня 2017 року в розмірі 13 500,00 гривень та 300 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 8 101,98 гривень, а всього стягнути 79 000 (сімдесят дев'ять тисяч) гривень 00 копійок, 300 (триста) доларів США, що дорівнює в гривневому еквіваленті 8 101,98 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 871 (вісімсот сімдесят одна) гривня 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.