Справа № 386/1176/17
Провадження № 2/386/89/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шкамерда К. С.

секретаря судового засідання Максютенко О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася серед іншого житла, з житлового будинку АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, який було посвідчено 29.08.2002 року секретарем виконавчого комітету Межирічківської сільської ради Голованівського району Садковою М.В. за реєстровим №312.

Вказаним заповітом ОСОБА_4 заповів зазначений вище житловий будинок своєму синові ОСОБА_6, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, про те свідоцтво про право на спадщину не отримав та не зареєстрував за собою у встановленому порядку право власності на зазгначений вище об?єкт нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер. На день смерті з ним проживали дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, але їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Крім того, нотаріусом було роз?яснено, що окрім позивачів спадщину після смерті ОСОБА_6 також прийняла мати ОСОБА_3, оскільки була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем на час його смерті, але у вказаному будинку не проживала, а проживала у своєму будинку по АДРЕСА_2. При цьому ОСОБА_3 не зверталалась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_6, отже існують всі передбачені законом підстави для визнання за позивачками права власності на житловий будинок у рівних долях.

Позивач просить визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 35 років в с.Межирічка Голованівського району Кіровоградської області право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним. Стягнути з відповідачки понесені позивачем документально підтверджені судові витрати.

У судове засідання позивач не з?явилась, надіслала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання також не з?явився.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилась надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та пояснення, в якому вказала, що заявлені позовні вимоги вона визнає в повному обсязі, підтверджує, що на момент смерті ОСОБА_6 вона проживала у своєму будинку по АДРЕСА_2, тобто окремо від спадкодавця. З ОСОБА_6 проживали позивачі - його дружина та донька, в будинку по АДРЕСА_1. Наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі.

В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що сторони до суду не з?явились, суд відповідно до ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, який було посвідчено 29.08.2002 року секретарем виконавчого комітету Межирічківської сільської ради Голованівського району Садковою М.В. зареєстровим №312.

Вказаним заповітом ОСОБА_4 заповів зазначений вище житловий будинок своєму синові ОСОБА_6, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, про те свідоцтво про право на спадщину не отримав та не зареєстрував за собою у встановленому порядку право власності на зазгначений вище об»єкт нерухомого майна.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася серед іншого житла, з житлового будинку АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги №7 особовий рахунок НОМЕР_4 за 2011-2015 роки.

Згідно довідки Межирічківської сільської ради №881/02-24 від 13.11.2017 року, на день смерті спадкодавця в будинку фактично проживав син ОСОБА_6 та невістка ОСОБА_1, але не були зареєстровані.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 12.12.2013 року (а-с.24).

На день смерті з ним у будинку в АДРЕСА_1 проживали дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2, які зареєстровані за адресою АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, але 07.11.17 р. постановою їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Крім позивачів, спадщину після смерті ОСОБА_6 також прийняла мати ОСОБА_3, оскільки є спадкоємцем першої черги і була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем на час його смерті, у будинку по АДРЕСА_2, але ОСОБА_6 фактично проживав по АДРЕСА_1 зі своєю сім?єю.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, такими, що прийняв спадщину вважається лише той спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за умови якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідачка разом з сином не проживала, фактично проживає за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_2, про що свідчить інформаційна довідка Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 19.12.2017 року за №379/02-19.

Частинами 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 не зверталалась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_6 За таких умов, ОСОБА_3 в силу вимог ст.ст.1268,1269 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_6

Відповідно до розділу 11 п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 .02.2012 р. № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Іншого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину чинним Законодавством не передбачено.

Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Позивач в установленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса для оформлення спадщини на будинок та їй необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності на будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину на ім?я спадкодавця ОСОБА_6, але через його відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначений будинок.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на будинок, перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права на нього в нотаріальній конторі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Нормами статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_6 мав всі права та обов'язки на спадкове майно, тому ці права та обов'язки не припинились після його смерті та входять до спадкової справи.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є спадкоємцями за законом після смерті чоловіка та батька та належним чином прийняли спадщину, інші спадкоємці за законом і заповітом, які б претендували на даний будинок відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивачі в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду, захистити своє порушене право не може.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно ст. ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., що стверджується квитанцією від 28.11.2017 р. Позивачем заявлена вимога щодо стягнення судових витрат з відповідача, що підлягає стягненню в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10,12, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом , після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 35 років в с.Межирічка Голованівського району Кіровоградської області право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки та мешканки АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шкамерда К. С.