Постанова

Іменем України

02 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 522/8148/16-ц

провадження № 61-1017св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року у складі судді Бойчука А. Ю. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

23 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М.,

Колеснікова Г. Я., Сєвєрової Є. С.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»)звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про зняття арешту із заставного майна.

Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та товариством з обмеженою відповідальністю «УкрКава»

(далі - ТОВ «УкрКава») укладено договір кредитної лінії від 28 грудня2011 року № 86 з лімітом кредитування, який згідно додаткового договору від 19 січня 2012 року № 1, додаткового договору від 10 жовтня 2012 року № 2, додаткового договору від 28 лютого 2014 року № 4у, додаткового договору від 28 серпня 2014 року № 5, додаткового договору від 19 березня 2015 року № 6, додаткового договору від 24 квітня 2015 рок № 7, додаткового договору від

25 червня 2015 року № 8 було остаточно встановлено ліміт в сумі

39 965 000,00 грн та 3 000 000,00 доларів США під 19 % річних у гривні та

11,5 % річних в доларах США відповідно.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 укладено договір застави грошових коштів на депозиті від 28 лютого 2014 року № 3, згідно якого передано в заставу грошові кошти, розміщені на вкладних (депозитних) рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, та майнові права - право вимоги грошових коштів в розмірі 500 000,00 доларів США на вкладних (депозитних) рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 згідно з депозитним договором від 17 грудня 2013 року № 34930615 та депозитним договором від 17 грудня 2013 року № 34930415, суми процентів, що підлягають сплаті за умовами зазначених депозитних договорів.

Станом на 26 квітня 2016 року заборгованість за кредитним договором становила в гривневому еквіваленті 140 526 733,86 грн, предмет застави за договором застави є грошові кошти в розмірі 500 000,00 доларів США, еквівалентних 12 593 264,00 грн.

Після уточнення позовних вимог, ПАТ «Державний ощадний банк України» як заставодержатель остаточно просив зняти арешт з грошових коштів

ОСОБА_4, які розміщені на вкладних (депозитних) рахунках

№ НОМЕР_1, № НОМЕР_2, відкритих у філії Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та є предметом застави за договором застави грошових коштів на депозиті від 28 лютого 2014 року

№ 3, який накладений постановою від 27 травня 2016 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 51262094 з примусового виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 25 травня 2016 року про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в розмірі 250 000,00 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку

№ НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» згідно додаткового договору від 28 лютого 2014 року № 1 до договору від 17 грудня 2013 року № 34930415 та в розмірі 250 000,00 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку

№ НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк» згідно додаткового договору від

28 лютого 2014 року № 1 до договору від 17 грудня 2013 року № 34930615; в розмірі 200 000,00 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку

№ НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк» згідно договору від 19 грудня 2013 року № 34973015 у справі № 520/10017/14-ц за позовом ОСОБА_5 до

ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня

2017 року. з урахуванням ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 20 червня 2017 року про виправлення описки, позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя

особа - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про зняття арешту із заставного майна задоволено.

Знято арешт з грошових коштів ОСОБА_4 в сумі 500 000,00 доларів США, які розміщені на вкладних (депозитних) рахунках № НОМЕР_4,

№ НОМЕР_6, відкритих у філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та є предметом застави за договором застави грошей на депозиті від

28 лютого 2014 року № 3, який накладений постановою відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27 травня 2016 року про арешт коштів в рамках

ВП № 51262094 при примусовому виконанні ухвали № 520/10017/14-ц виданої 25 травня 2015 року Київським районним судом міста Одеси про вжиття по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,

ОСОБА_6 про стягнення боргу - заходів забезпечення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в суму сплаченого судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «Державний ощадний банк України» має вищий пріоритет на предмет застави за договором застави грошових коштів на депозиті № 3 від 28 лютого 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_10 відхилено.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_10, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

13 грудня 2017 року ОСОБА_5 через засоби поштового звʼязку подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи апеляційною інстанцією, у зв'язку із чим він був позбавлений права подати свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Приморського районного суду міста Одеси цивільну справу

№ 522/8148/16-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про зняття арешту із заставного майна.

Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз'яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 12 лютого 2018 року.

12 лютого 2018 року через засоби поштового звʼязку ПАТ «Державний ощадний банк України» подано до Верховного Суду відзив, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

У березні 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положеннями статті 74 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, які разом із розпискою надсилаються поштою рекомендованими листами із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою яка бере участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Судова повістка має бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

На адресу реєстрації ОСОБА_4 апеляційним судом було надіслано судову повістку про виклик. Зазначене поштове відправлення адресату вручено не було та було повернуто до апеляційного суду за закінченням встановленого строку зберігання.

Особи, які беруть участь у справі, згідно статті 27 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції), мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 74 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом), особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Доказів використання судом апеляційної інстанції інших засобів зв'язку для поінформування ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи матеріали справи не містять.

Таким чином, відомості про те, що ОСОБА_4 або його представник були належним чином повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, час і місце судового розгляду, в матеріалах справи відсутні.

Основними засадами судочинства, відповідно до частини першої статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Зазначені процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справ стосовно ОСОБА_4 порушені через непоінформованість його про дату і час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України, судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 401, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду Одеської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська