АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Соколова В.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представників заявника ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник стягувача

ПАТ АБ «Укргазбанк» Мартинюка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_6 про визнання виконавчого листа №2-2564/09, виданого 30 жовтня 2009 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» суми заборгованості таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2009 у справі № 2-2564/09 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

На підставі вказаного рішення суду 30.10.2009 Печерським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №2-2564/09 про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 35 від 28.02.2005 в сумі 433 328 грн. 71 коп. та судові витрати в розмірі 1 730 грн. 00 коп.

20.04.2017 ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву мотивував тим, що вказане рішення суду не підлягає примусовому виконанню в частині стягнення заборгованості, оскільки рішенням суду звернуто стягнення на предмет застави шляхом переводу майнових прав з боржника на кредитора в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з чим вважає, що боргове зобов'язання ОСОБА_6 як поручителя відсутнє, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» отримав задоволення своїх вимог за рахунок заставлених майнових прав, а тому виконавчий лист виданий в частині стягнення з ОСОБА_6 вказаної суми заборгованості вважає помилковим. Крім того, звернув увагу на те, що примусове виконання рішення суду допускає подвійне стягнення, що призводить до порушення прав та законних інтересів заявника.

Ухвалою Печерського районного суду від 08.09.2017 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про визнання виконавчого листа №2-2564/09, виданого 30.10.2009 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суми заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Представники заявника в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена відповідно до вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволені заяви суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України (який діяв до 15.12.2017), суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Таким чином передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин:

- помилковість видачі виконавчого листа;

- боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов'язок припинився;

- обов'язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов'язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

При цьому, слід зауважити, що «словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання».

У даному випадку, виконавчий лист не є таким, що виданий помилково, оскільки його зміст узгоджується з резолютивною частиною рішення суду.

Крім того заявник не надав доказів про те, що зобов'язання за кредитним договором виконано ним добровільно чи припинене з інших, передбачених законом підстав.

Стаття 129 Конституції України визначає обов'язковість судового рішення як одну із основних засад судочинства.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002 по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи, що рішення Печерського районного суду міста Києва у справі № 2-2564/09 є чинним, його не змінено та не скасовано, то визнання виконавчого листа по даній справі таким, що не підлягає виконанню з підстав, зазначених у заяві ОСОБА_6 фактично поставить під сумнів дане рішення та призведе до неможливості його виконання що є недопустимим з огляду на приписи статей 129, 129-1 Конституції України.

Водночас, слід наголосити, що відповідачі неодноразово зверталися до Печерського районного суду м. Києва із заявами про визнання виконавчих документів про солідарне стягнення заборгованості, виданих по справі № 2-2564/09 такими, що не підлягають виконанню. Ухвалами від 23.11.2011 року (справа № 6-1681/11) та від 13.09.2016 року (справа №757/9641/16-ц) у задоволенні заяв було відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обґрунтованого та законного висновку про відсутність належних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня їїпідписання та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.В.Соколова