Справа № 466/939/18
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

06 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : Головуючого - судді Донченко Ю.В.

при секретарі Піцик О.В .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ БК "Львів", з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ТзОВ БК "Львів", з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди.

На адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в якій заявник просить накласти арешт на кошти ТзОВ БК "Львів" в обсязі позовних вимог в сумі 99 532 грн. Заява мотивована тим, що у позивача є всі підстави вважати, що відповідач буде уникати виконання рішення суду , оскільки незважаючи на здійсненні своє діяльності, є боржником по іншому ТзОВ, та на даний час уникає сплати боргів по даному ТзОВ, вважає, що ТзОВ може припинити свою діяльність, а замість того буде створене нове товариство, а вона таким чином буде позбавлена можливості реалізувати свої права.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що знаходяться або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволення. Позивач у заяві не зазначив доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, доказів ліквідації ТзОВ БК «Львів», у зв'язку з чим не навела достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ БК "Львів", з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 15 днів, починаючи з дня її проголошення, шляхом подання скарги апеляційної скарги.

Суддя: Ю. В. Донченко