Справа № 303/4439/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ФАЗИКОШ Г.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

при секретарі ПИЛИП Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 303/4439/17 на ухвалу судді Мукачівського районного суду Куропятник О.М. від 8 серпня 2017 року про відмову поновити пропущений процесуальний строк та залишення без розгляду його скарги на постанову державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Ярошевського Д.А., -

встановив:

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду від 08.08.2017, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця Ярошевського Д.А. від 27.11.2013, про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/0707/2244/2012, виданого 04.10.2013 Мукачівським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості у розмірі 179121,76 грн, та залишено скаргу без розгляду.

На думку апелянта, суд залишив поза увагою те, що у постанові від 27.11.2013 держвиконавцем навмисно змінено та неправильно вказано адресу його проживання, а саме - АДРЕСА_1, тоді як скаржник у 2013 році мешкав за адресою: АДРЕСА_1, яка бла зазначені в рішенні суду, у виконавчому листі та підтверджується й постановою держвиконавця відділу ДВС Кобеляцького райуправління юстиції від 30.10.2013. Отже, скаржник об'єктивно не міг отримати своєчасно постанову про відкриття виконавчого провадження та довідатися про це провадження. Крім того, держвиконавцями по-різному зазначалися реквізити (номери) виконавчого провадження в різних документах: № 4-214/14, тоді як на обкладинці отриманого для ознайомлення провадження був № 1022/4, а всі інші матеріали провадження значаться під № 40909460, що й не дало змоги представнику скаржника знайти виконавче провадження.

Ці обставини вказують на поважність пропуску строку для оскарження постанови держвиконавця, що суддя залишив поза увагою. Таким чином, право сторони виконавчого провадження на розгляд його справи судом порушене.

ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши апеляційну скаргу на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, перевіривши наявні матеріали, суд приходить до такого.

07.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову держвиконавця Мукачівського МВ ДВС Ярошевського Д.А. від 27.11.2013 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/0707/2244/2012, виданого 04.10.2013 Мукачівським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості у розмірі 179121,76 грн. Боржник у виконавчому провадженні просив поновити йому строк для подання скарги як такий, що пропущений із поважних причин. Зазначав, зокрема, що про існування постанови дізнався у липні 2017 року, раніше таку не отримував, оскільки, як з'ясувалося, держвиконавцем невірно зазначалася адреса боржника, а реквізити виконавчого провадження містять суперечності (а.с. 1-2).

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду від 08.08.2017 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення терміну на оскарження постанови держвиконавця відмовлено, скаргу - залишено без розгляду (а.с. 10).

За приписами ЦПК України в редакції, що була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали судді, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ст. 72 ч.ч. 1, 2); суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин; питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ; про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі; присутність цих осіб не є обов'язковою; з питань, зазначених у цій статті, судом постановляється ухвала (ст. 73 ч.ч. 1, 2, 4). Пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії та рішення держвиконавця може бути поновлено судом (ст. 385 ч. 2 ЦПК України).

Отже, питання про поновлення процесуального строку вирішується місцевим судом у судовому засіданні, що, крім іншого, забезпечує можливість перевірки відповідних доводів особи, яка ставить питання про поновлення строку, та з'ясування обставин, які мають значення для вирішення питання. Загалом аналогічні правила встановлені й положеннями ст.ст. 126, 127, 449 ЦПК України в редакції, чинній на час апеляційного розгляду.

На порушення норм цивільного процесуального закону суддя суду першої інстанції питання щодо поновлення процесуального строку та залишення скарги без розгляду внаслідок відмови в поновленні строку вирішив одноособово, без проведення судового засідання. Розгляд і вирішення відповідних питань у такий спосіб до повноважень судді суду першої інстанції не належить. Скаржник ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та виконати процесуальні обов'язки, що випливають із факту заявлення ним клопотання про поновлення процесуального строку. Ці обставини в сукупності мали наслідком необґрунтованість і невмотивованість ухвали по суті, оскільки суддею не дано оцінки доводам, якими обґрунтовувалося клопотання, відповідна мотивація відсутня в ухвалі, обставини, що мають значення, не з'ясовувалися, не перевірялися, у тому числі, не з'ясовувалося питання про наявність виконавчого провадження і таке не оглядалося.

Оскаржене судове рішення постановлене з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, ухвала не відповідає вимогам щодо її законності та обґрунтованості. Питання про поновлення процесуального строку в даному випадку безпосередньо пов'язане із питанням можливості розгляду по суті скарги, поданої ОСОБА_1, тому належить до компетенції суду першої інстанції, на який покладається розгляд скарги на дії та рішення держвиконавця (ст.ст. 107, 383 і ст.ст. 23, 447 та інші норми відповідних редакцій ЦПК України).

Відтак, апеляцію на підставі ст. 379 ч. 1 п.п. 1, 4 ЦПК України слід задовольнити, ухвалу судді суду першої інстанції скасувати, справу в частині вирішення питань щодо поновлення процесуального строку та розгляду скарги на постанову державного виконавця по суті для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу судді Мукачівського районного суду від 8 серпня 2017 року скасувати, справу в частині вирішення питань щодо поновлення процесуального строку та розгляду скарги на постанову державного виконавця по суті для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 31 січня 2018 року.

Судді