Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4916/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М., Василенко О.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача за довіреністю ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач та третя особа є співвласниками квартири №79, що по вул. Горького, 12/2 в м. Черкаси, відповідно до свідоцтва про право власності від 16.05.2001р. №26354, яке видане Придніпровським райвиконкомом за розпорядженням від 21.02.2001 року №64.

ОСОБА_4 проживає поверхом вище у квартирі №82 вказаного будинку і є співвласником цього нерухомого майна.

17.04.2018р. близько 15-00 відбулось затоплення квартири позивача. Причиною затоплення стало пошкодження відповідачем крану на врізці мережі холодного водопостачання. Зупинити водопотік до квартири позивача стало можливим лише після виклику аварійної служби Черкаського міськвиконкому: слюсар ОСОБА_5 заглушив аварійне місце, перекрив водопостачання. При цьому, мешканець квартири, дії якого спричинили аварійну ситуацію - ОСОБА_4, знаходився у нетверезому стані та не міг пояснити причину аварії.

18.04.2018р. комісією у складі майстра КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради ОСОБА_6, слюсаря ОСОБА_5 в присутності мешканців квартир №76 ОСОБА_7, №79 ОСОБА_3, №82 ОСОБА_8, №80 ОСОБА_9 проведено обстеження та складено акт, який затверджений директором КП «Придніпровська СУБ» ЧМР. В акті зафіксовано факт затоплення квартири №79, встановлено, що затоплення сталося з квартири №82 внаслідок дій мешканця цієї квартири, який пошкодив кран мережі холодного водопостачання.

За висновком експертного будівельно-технічного дослідження житлової квартири №79 визначено, що дійсно мав місце залив означеної квартири через міжповерхове перекриття, що підтверджується ознаками пошкодження оздоблювальних покриттів в приміщеннях житлової кімнати, коридору, вбиральні, ванної кімнати та кухні. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 28998грн.

Крім того, в результаті затоплення виявилась пошкодженою електропроводка, внаслідок чого проведено сервісне обслуговування та діагностика стану електропроводки, за що сплачено 250грн. Також, була пошкоджена мережа телефонної лінії. Вартість виклику електромонтера та відновлення кімнатної проводки в приміщенні абонента склала 181грн. 20коп.

Крім того, позивачеві окрім завданої матеріальної шкоди, ще й завдано моральної шкоди, в т.ч. внаслідок пошкодження майна. Так, на момент, коли відбулось затоплення квартири, разом з позивачем та її дочкою (третя особа), в даній квартирі проживав чоловік позивача ОСОБА_10, якому встановлена 1 група інвалідності, мав ряд тяжких захворювань; знаходився в дуже тяжкому фізичному стані, потребував окремого догляду та допомоги. При цьому, позивач змушена була покинути чоловіка в тяжкому стані та рятувати майно від знищення. Враховуючи стресову ситуацію та різке погіршення в стані здоров»я чоловік позивача помер 18.05.2018р. Після затоплення квартира мала неохайний вигляд, що призвело до додаткових душевних страждань позивача. На даний час позивач втратила спокій, враховуючи відсутність коштів для проведення ремонтних робіт та відновлення нормального стану свого помешкання, вона змушена проживати у непридатних для життя умовах; сирість у квартирі призвела до розмноження плісняви та різного роду грибів. Стан здоров»я позивача погіршився, внаслідок чого вона звернулася до лікаря і має додаткові витрати, пов»язані з придбанням ліків. Отже, оцінює моральну шкоду в розмірі 30000грн.

Таким чином, посилаючись на ст.ст. 1166, 23 ЦК України, позивач просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири №79, що по вул. Горького, 12/2 в м. Черкаси в сумі 29429грн. 20коп. та моральну шкоду, внаслідок пошкодження її майна в сумі 29429грн. 20коп., а також судові витрати в розмірі 3204грн. 80коп.

Ухвалою суду від 11.07.2018р. прийнято та відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Зазначили, що 17.04.2018р. відбулося затоплення квартири №79, яка на праві власності належить позивачеві та третій особі. Затоплення відбулось з квартири №82, власником якої є відповідач по справі. Майнова шкода складається з вартості ремонтно-відновлювальних робіт 28998грн., виявлення пошкодження електропроводки 250грн. та пошкодження телефонної лінії 181грн. 20коп., а всього 29429грн. 20коп. Крім того, позивачеві завдано моральної шкоди (пошкодження майна, втратила позивач спокій, відсутність коштів на ремонт, змушена проживати в невідремонтованій квартирі, сиро у квартирі, мається плісень, після події погіршився стан здоров»я позивача, змушена була прикласти додаткових зусиль для збереження майна та не могла витрачати час по догляду за чоловіком, який тяжко хворів і під час залиття квартири знаходився у помешканні) внаслідок пошкодження майна, яка оцінена в розмірі 29429грн. 20коп. Крім того, судові витрати становлять судовий збір за подачу позову 704грн. 80коп., судового збору за подачу заяви про забезпечення позову 352грн. 40коп., а також витрат за проведення дослідження 2500грн. Відповідач не пропонував здійснити ремонт квартири, а також не пропонував кошти чи будматеріали, робочу силу для відновлення помешкання у належний житловий стан.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги. Письмові пояснення по суті позову подані не були. Крім того, зазначила, що на день судового розгляду справи ремонтні роботи в квартирі не проведені. Дійсно, відповідач приходив до них додому з якимось чоловіком, без документів і намагалися визначити розмір шкоди. При цьому, вона відмовилась на пропозицію чоловіка зробити ремонт, оскільки він не надав документи, які б свідчили про його будівельно-технічну освіту, досвід роботи будівельника, ліцензію на здійснення будівельних робіт тощо.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. Письмовий відзив на позов подано не було. Зазначив, що розмір матеріальної шкоди є завищений. Його спеціалісти приходили до позивача, оскільки він хотів зробити ремонт у квартирі №79, але позивач та її дочка хотіли отримати лише грошові кошти і, таким чином, мають намір покращити свій матеріальний стан. Підтвердив те, що він є співвласником квартири №82 і проживає та зареєстрований в ній лише разом із дружиною, іншим співвласником є його рідна сестра, яка не проживає у квартирі №82.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1, 15.01.1942р. народження та ОСОБА_3, 05.02.1976р. народження на праві власності належить квартира №79, що по вул. Ю.Іллєнка (Горького), 12/2 в м. Черкаси на підставі свідоцтва про право власності №26358 від 16.05.2001р., виданого Придніпровським райвиконкомом відповідно до розпорядження від 21.02.2001р. №64. Крім того, співвласником даної квартири є ОСОБА_10 (чоловік позивача та батько третьої особи), який помер 18 травня 20018 року (свідоцтво про смерть, актовий запис №1435).

Як вбачається з довідки МСЕК №541241 за життя ОСОБА_10 з 05.04.2017р. був особою з інвалідністю 1 групи безтерміново. І за консультаційним висновком спеціаліста від 14.05.2016р. мав ряд тяжких захворювань, потребував сторонньої допомоги.

Квартира №79 складається з трьох кімнат і розташована на другому поверсі п»яти поверхового житлового будинку, що вбачається з даних технічного паспорту на квартиру, виданого КП ЧООБТІ.

Відповідно до даних акту обстеження, затвердженого 18.04.2018р. директором КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради ОСОБА_11, - комісія у складі майстра ОСОБА_6, слюсаря ОСОБА_5, мешканки квартири №79 ОСОБА_3 в присутності мешканців квартир будинку: № 76 ОСОБА_7 О, №82 ОСОБА_8 (дружина відповідача відмовилась від підпису акту), №80 ОСОБА_9 провели обстеження квартири №79, де виявили на кухні, санвузлі, у кімнаті, коридорі на стелі плями сірі відповідних розмірів. У вище розташованій квартирі №82 у санвузлі, зі слів мешканців, - зірвало кран з лічильником. Зі слів слюсаря 17.04.2018р., мешканець квартири №82 був нетверезий та пошкодив кран на врізці мережі ХВП у санвузлі, що спричинило залиття нижче розташованих квартир, слюсар заглушив і перекрив водопостачання. Також у квартирі №76, що на першому поверсі: на кухні відшаровані шпалери, у кімнаті на стелі та стінах жовто-сірі/сірі плями відповідних розмірів, відшаровані шпалери, у коридорі виявлені жовті плями відповідних розмірів. Також комісією викладені пропозиції мешканцям квартир №№76, 79 та 82 найти компромісне рішення по відшкодуванню завданих збитків.

Оригінал даного акту був наданий позивачем та оглянутий в судовому засіданні.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_8 це його дружина.

Відповідно до висновку №16/18/буд. експертного будівельно-технічного дослідження від 07.05.2018р., складений експертом ТОВ «Контакт-сервіс» ОСОБА_12, вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_1 в цінах квітня 2018р. становить з ПДВ 28998грн. Також складена та надана кошторисний розрахунок вартості об»єкта будівництва. Натурне дослідження квартири №79 було проведено 27.04.2018року. Дослідження проводилось щодо визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт після затоплення квартири №79.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.06.2018 року, квартира №82, що по вул. Ю.Іллєнка (Горького), 12/2 в м. Черкаси на праві власності належить ОСОБА_4 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2016р. та ОСОБА_13 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2016р.

Слід зазначити, що відповідачем не надано до суду підтверджуючих даних про те, що йому у даному нерухомому майні належить ще 1/3 частина, хоча про такі обставини ним усно заявлено в судовому засіданні.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.09.2018р. з метою забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 накладено арешт на нерухоме майно на 1/3 частину квартири №82, що належить на праві власності ОСОБА_4 і заборонено будь-яким особам проведення будь-яких дій з відчуження, обтяження майновими зобов»язаннями чи переоформлення вищевказаної частини квартири.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 19.10.2018р. вказана ухвала суду виконана, що підтверджується даними інформаційної довідки Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 23.11.2018року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов'язує. Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Зазначається присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, імя, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, імя, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та особами з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище імя по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир, шляхом його підписання. Окрім цього, в актах повинна бути вказана причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».

Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що 17.04.2018р. сталося залиття квартири №79, що належить позивачеві та третій особі на праві власності, в якій вони і проживають. Залиття квартири відбулося з вини відповідача, який є співвласником квартири №82, і в якій він зареєстрований та фактично проживає 17.04.2018р. у квартирі №82 пошкоджено кран на врізці мережі ХВП у санвузлі, що спричинило залиття квартир №№79 та 76, внаслідок чого слюсар ОСОБА_5 заглушив і перекрив водопостачання. Також, за дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які надані позивачем разом із позовом, і які, як на думку суду, є належними та допустимими, визначені пошкодження майна, належного позивачеві.

На час розгляду справи, сторони не змогли врегулювати спір. Відповідач заперечує розмір матеріальної шкоди, який вважає завищеним. Між тим, у визначені ухвалою суду від 11.07.2018р. строки, з врахуванням факту отримання ним 20.11.2018 року вказаної ухвали від 11.07.2018 року про відкриття провадження по справі, позовної заяви з додатками, пам»ятки про права і обов»язки, судової повістки, - ним не було подано до суду відзив на позов та докази в обгрунтування заперечень проти позову.

В судовому засіданні 14.12.2018 року відповідачем ОСОБА_4 було подане до суду клопотання, датоване 11.12.2018року, яке він вважає і запереченнями проти позову, - про те, що він не згоден з сумою спричиненої шкоди, вважає її завищеною, заперечив висновок експертного дослідження, що наданий позивачем, оскільки не вважає його експертизою і просив призначити судово-будівельну експертизу, на розгляд якої поставити питання про визначення суми матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири №79, витрати за проведення експертизи просив покласти на сторони в рівних частках.

При цьому, заслухавши думку позивача, його представника та третю особу, які заперечували проти прийняття даного клопотання як відзиву та як повідомлення відповідачем про докази в обгрунтування заперечень, - суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача щодо прийняття/повідомлення ним про відповідний доказ, оскільки порушено норми ст.ст. 83, 84 ЦПК України щодо надання та повідомлення про докази, а також не було обґрунтовано неможливість подання ним доказів у вказаний законом та в ухвалі від 11.07.2018 року строк з причин, що не залежали від відповідача. Крім того, ОСОБА_4 не зазначив поважність причин неподання ним чи неповідомлення ним про докази у встановлений строк. Під час розгляду справи, на запитання головуючого, відповідач пояснив, що не зміг підготуватися до судового засідання, подати відзив та докази, оскільки працював. Між тим, доказів в обгрунтування зазначених обставин, він до суду не подав. Крім того, при встановленні його особи, зазначив, що ніде не працює.

Також, враховуючи засади змагальності сторін, відповідно до ст. 12 ЦПК України, слід зазначити, що ОСОБА_4 не скористався правом надати до суду висновок експерта, який міг бути підготовлений на його замовлення, враховуючи норми ч.3 ст. 102 ЦПК України.

Отже, враховуючи вище наведені норми закону, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 не спростував презумпцію своєї вини, не погоджується лише з розміром шкоди, при цьому, не довівши, що шкоди позивачеві завдано не з його вини, а тому позовні вимоги в частині відшкодування ним позивачеві ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 28998грн. 00коп., - підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди: 250грн. за проведення діагностики електропроводки, відповідно до товарного чеку №65225 від 18.04.2018р. та акту №65225 від 18.04.2018р., то в цій частині слід відмовити, оскільки відсутні докази, що такі витрати понесла саме позивач (за даними акту замовником для проведення діагностики значиться ОСОБА_3І.). Крім того, не можуть бути задоволені позовні вимоги і щодо відшкодування відповідачем позивачеві витрат в розмірі 181грн. 20коп. за виклик електромонтера та відновлення кімнатної проводки в приміщенні абонента мережі телефонної лінії, оскільки не доведено факту сплату таких коштів позивачем. До позову надані лише наряди ПАТ «Укртелеком» Черкаська філія (пакет послуг «Телефонний майстер») від 19.04.2018р. та від 27.04.2018р. щодо абонента ОСОБА_10

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоди визначені статтею 1167 ЦК України. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3)в інших випадках, встановлених законом.

Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючироз?яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо відшкодування позивачеві відповідачем моральної шкоди. Так, судом враховується тривалість порушення прав позивача, його вік, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов'язаних з пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном),потреби прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що розмір - 29429 грн. 20 коп., що вказаний позивачем, - є завищеним, а тому слід стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5000 грн. 00 коп.При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зазначене рішення суду узгоджується з висновками Верховного Суду України від 23.07.2017р. (постанова у справі № 6-2125цс16), Верховного Суду від 14.02.2018р. (постанова у справі № 686/10520/15-ц), від 08.05.2018р. (постанова у справі № 638/9035/16-ц).

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (сплачений за квитанцією від 11 червня 2018 року за подачу до суду позову) та 352грн. 40коп. (сплачений за квитанцією від 07.07.2018р. за подачу заяви про забезпечення позову), тобто на суму 1057грн. 20коп.

Слід зазначити, що не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення на його користь судових витрат в розмірі 2500грн. як кошти, що сплачені за квитанціями від 24.04.2018р. та від 08.05.2018р. за проведення будівельного технічного дослідження ТОВ «Контакт-сервіс», оскільки такі витрати, відповідно до ЦПК України, не відносяться до судових витрат.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 322, 1166, 1167, 23 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 77-84, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (29.07.1970р. народження, паспорт серія НЕ №721422, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (15.01.1942р. народження, код НОМЕР_2, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НЕ №290830) грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28998грн. 00коп. та грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 5000грн. 00коп., судовий збір в сумі 1057грн. 20коп., а всього - 35055грн. 20коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_14