Провадження № 4-с/761/318/2018
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Державний виконавець Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гузь Антоніна Григорівна, ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2018 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Гузь А.Г. щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.08.2018 року про опис та арешт майна боржника; визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Гузь А.Г. щодо не проведення опису та арешту майна Боржника; зобов'язати державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Гузь А.Г. здійснити опис та арешт майна в помешканні боржника ОСОБА_3 за адресою проживання: квартира АДРЕСА_1.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що на виконанні у державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Гузь А.Г. перебуває виконавче провадження №52006837 з примусового виконання виконавчого листа №761/11600/15-ц виданого Шевченківським районним судом м.Києва від 08.07.2016 року про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 боргу в сумі 45 339,94 грн.

Як зазначає заявник, боржник у власності має майнові права на однокімнатну квартиру за умовним №18 по вул.Леніна,73 (зараз вул..Свято-Покровська) смт.Гостомель Київської області. За вказаною адресою боржник проживає.

29.08.2018 року заявник звернувся до державного виконавця із заявою про проведення опису та арешту майна в помешканні Боржника.

Також заявник зазначає, що до моменту звернення до суду із скаргою, заяви не розглянуті, питання опису та арешту майна не вирішено, що є протиправною бездіяльністю державного виконавця.

В судове засідання скаржник не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, зазначає, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання, до суду пояснення чи заперечення (відзив) на вимоги скарги не надійшли.

Боржник - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про судове засідання.

А тому суд на підставі положень ч.2 ст.450 ЦПК України продовжив розгляд скарги у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає права та обов'язки державного виконавця.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Водночас згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Як встановлено в судовому засіданні, 07 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики за яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в загальному розмірі 44 932,38 грн., судовий збір в розмірі 407,56 грн.

Рішення набрало законної сили та 08.07.2016 видано виконавчий лист.

Постановою від 22.08.2016 року Державний виконавець Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Берікова Султаніє Наріманівна відкрила виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа (ВП №52006837).

До суду надійшла копія матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, до державного виконавця не надходила заява ОСОБА_1 від 29.08.2018 року в якій він просив здійснити опис та арешт майна в помешканні ОСОБА_3 за адресою проживання: квартира АДРЕСА_2.

Заявник не надав суду доказів, що дійсно 29.08.2018 року була направлена зазначена заява до державного виконавця, так як відсутній опис вкладення та докази отримання саме вказаного листа.

Водночас з копії виконавчого листа вбачається, що місцем реєстрації (проживання) ОСОБА_3 є кв.АДРЕСА_1

Заявник звертаючись до державного виконавця із заявою про проведення опису та арешту майна боржника за її місцем проживання посилався на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.11.2015 року.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства фірми «Базальт» про захист прав споживача, визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав, вчиненого під впливом обману, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди (справа №367/4658/15-ц) було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Рішенням суду зокрема встановлено, що 27 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем - ППФ «Базальт» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №01/18. Відповідно до умов вказаного договору ПП Фірма «Базальт» (продавець) продає, а ОСОБА_3 (покупець) купує частину належних продавцю майнових прав на об'єкт нерухомості (однокімнатна квартира №18, що розташована на 4-му поверсі об'єкта капітального будівництва, який знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1). Як видно зі змісту оспорюваного договору, предметом договору є частина майнових прав, що належали відповідачеві.

Внаслідок укладення договору позивачка отримала право в майбутньому набути право власності на квартиру №18, що розташована на 4-му поверсі об'єкта капітального будівництва, який знаходиться за будівельною адресою: смт. Гостомель, Київської області, вул. Леніна, 73.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день відсутні докази, які вказують на те, що Державною іпотечною установою розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки або його частину у вигляді майнових прав на квартиру №18. Більше того, відсутні будь - які належні і допустимі докази того, що квартиру №18 виставлено на прилюдні торги або відчужено у будь - який інший спосіб.

Крім того, позивачка мешкає у спірній квартирі, користується комунальними послугами, сплачує їх, зробила в квартирі ремонтні роботи, до кінця не внесла кошти за житло в розмірі 182 000 грн.

Державний виконавець зверталась до ПП Фірма «Базальт» із проханням надати інформацію щодо укладення договору купівлі-продажу майнових прав.

Листом від 05.07.2018 року ПП Фірма «Базальт» повідомила, що 27 вересня 2013 року між ПП Фірма «Базальт» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №01/18 предметом договору виступили майнові права на квартиру АДРЕСА_1). Станом на 05 липня 2018 року ОСОБА_3 належним чином не виконала умов зазначеного договору, не оплатила майнові права, а відповідно ПП Фірма «Базальт» не передало у власність ОСОБА_3 майнові права. Так як майнові права було передано в іпотеку, на даний час господарським судом Київської області розглядається справа про звернення стягнення на предмет іпотеки - майнові права.

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався із заявами до державного виконавця та просив провести опис та арешт майнових прав боржника на квартиру.

Суд не може взяти до уваги посилання заявника, що ОСОБА_3проживає в зазначеній квартирі, так як дана обставина не встановлена державним виконавцем, а рішення датоване 17.11.2015 року.

Частина 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону (ч.2 ст.13 Закону).

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна (ч.4 ст.13 Закону).

Частина 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України (ч.5 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження).

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку (ч.2 ст.53 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч.2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження).

Водночас ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що державний виконавець не розглянув звернення стягувача ОСОБА_1 від 29.08.2018 року та не надав суду доказів, що таке звернення не надходило до виконавчої служби, суд вважає за можливе зобов'язати державного виконавця розглянути заяву ОСОБА_1 про здійснення опису та арешту майна в помешканні боржника ОСОБА_3 за адресою проживання: квартира АДРЕСА_1.

В той же час суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Гузь А.Г. щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.08.2018 року про опис та арешт майна боржника, оскільки в судовому засіданні достовірно не встановлено дату отримання державним виконавцем такого звернення.

Так як у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець приймає рішення щодо проведення опису та арешту майна в помешканні боржника, а на даний час державним виконавцем не прийнято будь-якого рішення щодо зазначеного питання, згідно з положеннями діючого законодавства суд не має повноважень зобов'язувати державного виконавця вчинити дії по опису та арешту майна в помешканні боржника ОСОБА_3 за адресою проживання: квартира АДРЕСА_1, враховуючи що майно знаходиться не на території Шевченківського району м.Києва.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що державним виконавцем не розглянута заява стягувача, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Державний виконавець Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гузь Антоніна Григорівна, ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Державного виконавця Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гузь Антоніну Григорівну розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.08.2018 року про здійснення опису та арешту майна в помешканні боржника ОСОБА_3 за адресою проживання: квартира АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

СУДДЯ: Н.Г.Притула