Справа № 462/1992/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/626/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
У Х В А Л А

судового засідання

25 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю позивача - ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участі третьої особи - Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання договору дарування квартири недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

заявник звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме: заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири №22 у будинку №178 на вулиці Кульпарківська у місті Львові, мотивуючи тим, що обтяження, обране Залізничним районним судом міста Львова порушує право власності заявника, зокрема щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 оскаржила таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята без повного з'ясування обставин справи, у звязку з чим є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2016 року за клопотанням позивача в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартири № 22 у будинку №178 на вулиці Кульпарківська у місті Львові, що належала на праві власності відповідачам по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, заборонивши вчиняти будь які дії щодо відчуження такої. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2016 року, яким відмовлено позивачу в задоволенні позову та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, а саме визнано недійсним договір дарування квартир № 22 будинку № 178 по вул. Кульпарківській в м. Львові. В резолютивній частині рішення вказано, що воно набирає законної сили з моменту його проголошення, а проголошено таке 13 червня 2017 року. Вважає, що суд, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог не врахував приписи ч. 10 ст. 158 ЦПК України.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що нею подано суду копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, якою відкрито касаційне провадження у справі, однак нею не зупинено виконання оскаржуваного рішення, а тому суд не вправі був залишати її заяву про скасування забезпечення позову без задоволення. Звертає увагу на те, що встановлене обтяження порушує її право власності, зокрема щодо державної реєстрації прав.

Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою її заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 353 ЦПК України, в редакції 2017 року, яка діє на час розгляду справи, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови у скасуванні чи зміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

В свою чергу в п. 15.10 розділу ХІІІ Перехідних вказаного Кодексу положень, у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 19-23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції. передаються усі матеріали.

В інших випадках до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів.

Як вбачається з матеріалів, надісланих суду апеляційної інстанції, такі не є копіями матеріалів справи. З копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 липня 2017 року про відкриття касаційного провадження у справі вбачається, що справа № 462/1992/15-ц була витребувана цим судом та скерована на його вимогу до 05 серпня 2017 року ( а.с. 17). Заява ж про скасування забезпечення позову надійшла до суду 20 листопада 2017 року, оскаржувана ухвала постановлена 31 січня 2018 року.

Встановлено, що судом першої інстанції, всупереч приписам ст. 353 ЦПК України та п. 15.10 розділу ХІІІ Перехідних положень вказаного Кодексу до суду апеляційної інстанції скеровано лише матеріали заяви про скасування забезпечення позову. Що стосується копій матеріалів справи, то такі судом взагалі не виділялись. В надісланих апеляційному суду матеріалах відсутні копія позовної заяви, копія заяви про забезпечення позову, оригінал ухвали про забезпечення позову та відповідні процесуальні документи, якщо така оскаржувалась і переглядалась апеляційним судом, копія кінцевого рішення, прийнятого судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті, а також відповідні копії рішень судів вищих інстанцій. За відсутності таких матеріалів, суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України розглянув заяву і направив матеріали до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним.

Відповідно до змісту п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову в разі оскарження ухвали про забезпечення позову необхідно направляти суду апеляційної інстанції виділені відповідні матеріали (копії позовної заяви й заяви про забезпечення позову (про скасування заходів забезпечення позову), ухвала про відкриття провадження, якщо така постановлялась, оригінал оскарженої ухвали, копії документів про звернення її до виконання тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, такі не відповідають вимогам процесуального закону.

Враховуючи наведені обставини і вимоги процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку, що цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року слід зняти з апеляційного розгляду та повернути до суду першої інстанції для належного оформлення, що повинно бути вирішене протягом десяти днів з дня надходження справи до суду першої інстанції

Керуючись ч. 1 п. 29 ст. 353, ч. 3 ст. 365 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року,зняти з апеляційного розгляду та повернути Залізничному районному суду м. Львова, для належного оформлення, що повинно бути вирішене протягом десяти днів з дня надходження справи до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6