Провадження №2/447/135/18
Справа №447/1923/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

07.02.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Павлів В. Р.

за участю секретаря судового засідання Волківської Н.Б.

та представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю ,-

в с т а н о в и в:

31.08.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обгрунтування позову покликається на те, що з 1998 року вона проживає у будинку за адресою: с. Мала Горожанна, вул.. Січових Стрільців, 31, Миколаївського району Львівської області. Даний житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_4, який помер 19.04.2009 року. Будь-яких спадкоємців у нього не залишилось. Позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку та відкрито й добросовісно ним володіє, має на руках оригінали документів на вищевказаний житловий будинок.А тому, вважає, що згідно ст.344 ЦК України має право на визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок та звернулась в суд із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Миколаївського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили.

Представник третьої особи КЗ ЛОР Великомостівського геріатричного пансіонату, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок, який знаходиться в с. Мала Горожанна по вул. Січових Стрільців, 31 що стверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 помер 19 квітня 2009 року. Однак, в матеріалах справи відсутня копія свідоцтва про смерть, у відповідності до листа Миколаївського РВ ДРАЦС станом на 26.01.2018 року відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_4

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред»явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).

З огляду на положення статті та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення ОСОБА_2 до суду з позовом минуло менше 10 років з дня смерті власника житлового будинку ОСОБА_4 Тобто термін добросовісного володіння житловим будинком, що в с. Мала Горожанна по вул. Січових Стрільців 31 становить менше десяти років.

Відтак, підстав для визнання права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_2, саме за набувальною давністю, відповідно до ст. 344 ЦК України, немає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81, 223, 263, 265 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, п.п.9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області.

Суддя Павлів В. Р.