КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/7022/18 Головуючий у суді І інстанції Піхур О.В.
Провадження № 22-ц/824/3686/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

22 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 23 жовтня 2018 року відповідач подав апеляційну скаргу із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України, яка також не відповідала вимогам статті 356 ЦПК України, а саме не була оплачена судовим збором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвали суду. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків десять днів з моменту отримання даної ухвали.

Зазначена ухвала апеляційного суду двічі направлялася відповідачу на адресу, яка зазначена ним в апеляційній скарзі, однак поштові конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися до суду з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання».

За змістом пункту 2 частини 7 та пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до положень статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху в розумінні наведених процесуальних норм вважається врученою ОСОБА_3, а недоліки, які вказані в ухвалі від 30 жовтня 2018 року, не виправлені.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин, у відповідності до статтей 185, 357 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки вважати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Н.В. Ігнатченко