Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/470/17-ц Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 20 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області Стратовича О.В. від 05 грудня 2017 року

за матеріалами позовної заяви №287/470/17ц ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки «MAZDA 323», 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JMZBJ12P200157794, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнати за нею право власності на вказаний автомобіль, звільнити спірне майно з-під арешту.

Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 повернуто на підставі вимог п.4 ч.3 ст.12 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та відкрити провадження. На думку апелянта, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.8 ст.110 ЦПК України. Також вважає, що судом не взято до уваги всіх документів, долучених до її позовної заяви, з яких вбачається, що купівля-продаж автомобіля відбулася у м.Олевську Житомирської області.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України (в редакції станом на час подання позовної заяви) позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено ст.532 ЦК України. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 заявлено вимоги про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення його з-під арешту.

Проте, в доданих до позову матеріалах відсутнє підтвердження того, що договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки «MAZDA 323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було укладено 21.10.2015 року та місце його виконання визначено в м.Олевську Житомирської області.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції при вирішенні питання про підсудність мав застосувати положення ч.8 ст.110 ЦПК України є помилковими, оскільки розписка та довіреність від 21.10.2015 року самі по собі не становлять договір-купівлі продажу автомобіля та не мають зазначеного конкретного місця його виконання. Отже, в даному випадку спір не можна вважати таким, що виник із договірних правовідносин відповідно ч.8 ст.110 ЦПК України (в редакції станом на день подання позовної заяви), оскільки договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладався.

Водночас, із позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_4 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований - АДРЕСА_1., тобто, поза межами територіальної підсудності Олевського районного суду Житомирської області.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір не підсудний Олевському районному суду Житомирської області та правильно повернув позовну заяву ОСОБА_3 для звернення до належного суду.

Оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права. Підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258,259,268,367,368,374,375ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Олевського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та протягом тридцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: