Номер провадження: 22-ц/785/7244/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської міської ради у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2, Державного реєстратора Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_3 про знесення обєкта самочинного будівництва та скасування рішення державного реєстратора, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Бондар В.Я. 25 червня 2018 року у м. Одеса,-

встановила:

У червні 2018 року Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Державного реєстратора Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_3 про знесення обєкта самочинного будівництва та скасування рішення державного реєстратора (а.с. 4-15).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року у відкритті провадження по справі відмовлено (а.с. 71-73).

В апеляційній скарзі представник Одеської міської радипросить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, даний спір є цивільно-правовим, так як стосується правомірності набуття відповідачем цивільного права (а.с. 77-85).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Одеської міської радипідлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Одеської міської ради19 червня 2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, Державного реєстратора Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_3 про знесення обєкта самочинного будівництва та скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року у відкритті провадження по справі відмовлено, оскількизаява не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства

При цьому, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є те, що стороною у справі виступає субєкт владних повноважень, який виконує у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас, за приписами п.7 ч.1 ст.4 КАС, субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року №687-ХІV, для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва обєктів архітектури, додержання субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції, здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль і нагляд.

У ч.3 ст.6 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначені органи архітектурно-будівельного контролю, до яких належать, зокрема: виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно з пп.1 п.«б» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, виконавчим органам міських рад делеговано повноваження в галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у випадках та відповідно до вимог, установлених законом «Про регулювання містобудівної діяльності».

Зі змісту ч.4 ст.5 КАС (у редакції Закону №2147-VIII) вбачається, що до компетенції адмінсудів належать спори за зверненням субєкта владних повноважень, в яких, одночасно, можуть бути відповідачами фізичні особи в чітко визначених законами випадках.

Згідно із ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу ДАБК видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі, орган ДАБК подає позов до суду про знесення самочинно збудованого обєкта та компенсацію витрат, повязаних із таким знесенням.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позовну вимогу про скасування рішення державного реєстратора, тобто, оскаржуються фактичні адміністративно-управлінські функції державного реєстратора, який прийняв рішення та провів державну реєстрацію внесення змін до запису Державного реєстру речових прав, тому дослідженню у межах розгляду даної справи підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії Держреєстратора, який у межах спільних правовідносин діє як субєкт владних повноважень, у звязку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказане підтверджується правовими позиціями, викладеними у та постанові ОСОБА_4 Верховного суду України від 04 квітня 2018 року у справі № 826/9928/15, та у постанові від 16 травня 2018 року у справі №522/5487/17.

Відповідно до вимог ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничих виборчих комісій, дільничих комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та предмет позову, колегія суддів погоджується із висновокм суду першої інстанції, що заява Одеської міської ради за предметно-територіальною юрисдикцією підсудна окружному адміністративному суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Таким чином, суд обгрунтовано відмовив представнику Одеської міської радиу відкритті провадження по справі, та розяснив позивачу можливість звернення до суду за правилами КАС України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

У звязку із тим, що суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є недоцільним та має розглядатися тим судом, до юрисдикції якого належить вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги представника Одеської міської ради про те, щоданий спір є цивільно-правовим, так як стосується правомірності набуття відповідачем цивільного права, оскільки у даній справі Одеська міська рада, будучи субєктом владних повноважень, звернулась із позовом про скасування рішення державного реєстратора, тобто, оскаржила фактичні адміністративно-управлінські функції державного реєстратора, у звязку із чим колегія суддів вважає, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Одеської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 19 грудня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_5