Провадження № 2-др/761/33/18
24 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Піхур О.В.,
секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,
заявника - ОСОБА_1,
представника заявника - ОСОБА_2,
заінтересованої особи - ОСОБА_3,розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа : Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, -
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року у цивільній справі №761/27526/17 провадження №2/761/2606/2018 позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа : Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вулиця Гната Юри, 9, ) про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів - задоволено частково, визначено місце проживання дітей : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір'ю ОСОБА_1, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з 02.08.2017 року до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з 02.08.2017 року до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн., стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

30.11.2018 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа : Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, обґрунтувавши її тим, що у резолютивній частині рішення судом має бути зазначено щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17643,00 грн., негайного виконання рішення в частині всієї суми боргу по оплаті аліментів за період з 02.08.2017 року по 28.11.2018 року у розмірі встановленому судом по 3000,00 грн. на кожну дитину, в загальному розмірі 96000,00 грн.

У судовому засіданні заявник, представник заявника вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 заперечував проти вимог заяви.

У судове засідання представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду вищезазначеного питання.

Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - п'ятої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заявником надано належні та допустимі документи, в розумінні статей 137-138 ЦПК України, на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме: Договір про надання адвокатських послуг від 07.06.2018 року, ордер, свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю, звіт адвоката на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги від 30.11.2018 року, рахунок №17 від 30.11.2018 року на оплату за надання професійної правничої допомоги, а тому, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 17643,00 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; видачу або продовження обмежувального припису. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Суд дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 17643,00 грн., проте, заява в частині негайного виконання рішення всієї суми боргу не підлягає задоволенню, оскільки в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року вже розглянуто питання щодо негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, про що зазначено в описовій частині рішення, а негайне виконання рішення в частині всієї суми боргу передбачено вимогами ст. 430 ЦПК України лише в разі стягнення всієї суми при присудженні платежів, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 270, 430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Постановити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа : Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вулиця Гната Юри, 9, ) про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 17643,00 грн.

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 24.12.2018 року.

Суддя