АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

15 січня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/2861/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Яровенко Н.О..

Апеляційне провадження № 22-ц/796/1792/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва 23 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 23 жовтня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року, в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів відмовлено. (т.7 а.с.94-98, 161-164, 193-194)

Не погодившись з рішенням районного суду, 14 грудня 2017 року ОСОБА_3 направила по пошті апеляційну скаргу. (т.7 а.с.204-221)

З матеріалів справи вбачається, що апелянт не брала участь у справі під час її розгляду районним судом, в апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 23 жовтня 2015 року вирішено питання про її права та обов'язки, оскільки вона та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, кошти в розмірі 800 000 доларів США були зняті з її особистого банківського рахунку ОСОБА_6, який в банку діяв по довіреності від її імені, але передав кошти ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 Вказує, що предметом спору є право на придбання 134 земельних ділянок у сумісну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_7, а тому, внаслідок цього правочину у ОСОБА_3 повинно було виникнути право спільної сумісної власності на 1/2 частку 134 земельних ділянок. (т.7 а.с.204-211)

Вивчивши апеляційну скаргу, перевіривши доводи, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, вважаю, що подана скарга підлягає поверненню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково..

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодились Апеляційний суд міста Києва та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки під час передачі коштів позивач присутнім не був, знаходився за кордоном, в Ізраїлі та коштів у банку не брав, будь-яких підтверджень про зняття коштів із рахунку в банку не має. Крім того, судами було встановлено, що ОСОБА_5 виконав свої зобов'язання стосовно передачі коштів відповідному представнику продавців і 134 договори купівлі-продажу земельних ділянок були укладені й нотаріально посвідчені та після цього ОСОБА_7 надав ОСОБА_5 розписку про відсутність будь-яких із його боку претензій щодо виконання останнім домовленостей за укладеними угодами. (т.1 а.с.2-8, т.7 а.с.94-98, 161-164, 193-194)

Рішенням у справі "Желтяков проти України" (Заява N 4994/04) від 9 червня 2011 року (остаточне 09 вересня 2011 року) Європейський Суд з прав людини зокрема зазначив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення)

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі "Рябих проти Росії", N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення)

Обставин суттєвого та неспростовного характеру, які б могли бути визнані підставою для перегляду набравшого законної сили судового рішення районного суду апелянтом не наведено.

Будь-яких висновків щодо ОСОБА_3 оспорюване рішення не містить.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що оскаржуваним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 23 жовтня 2015 року вирішувались питання про права та обов'язки ОСОБА_3

Оскільки наразі спеціальної норми, яка би врегульовувала таку правову ситуацію немає, а ст. 358 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав відмови у відкритті апеляційного провадження, прихожу до висновку, що апеляційну скаргу слід повернути апелянту на підставі прямої норми процесуального права - ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суму сплаченого судового збору за квитанцією № 28440936 від 14 грудня 2017 року в розмірі 4019 грн. 41 коп. слід повернути платнику ОСОБА_3 (т.7 а.с.203)

Керуючись ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 352 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва 23 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Зобов'язати Головне Управління Державної казначейської служби України у місті Києві повернути ОСОБА_3 - 4019(чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 41 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги, сплаченого за квитанцією №28440936 від 14 грудня 2017 року, отримувач УДКУ у Солом'янському районі міста Києва, код 38050812, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, розрахунковий рахунок № 0010.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець