У Х В А Л А

14 серпня 2018 року місто Київ

справа № 796 /50/2018

провадження № 06.115/796/353/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., розглянувши заяву компанії Монджаса А/С (Monjasa A/S), в особі представника Селіванова Михайла Георгійовича, про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року до Апеляційного суду міста Києва надійшла заява компанії Монджаса А/С (Monjasa A/S), в особі представника Селіванова М.Г., про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу в місті Нью - Йорк - Спілки Морських Арбітрів від 15 січня 2016 року у справі за позовом компанії Монджаса А/С (Monjasa A/S) (Данія) до товариства з обмеженою відповідальністю "Волгодон" (Росія) (далі - ТОВ "Волгодон"), компанії Кент Шипінг енд Чартерінг ЛТД (Kent Shipping and Chartering LTD) (Велика Британія) про стягнення заборгованості.

7 серпня 2018 року представник компанії Монджаса А/С (Monjasa A/S) - Селіванов М.Г. подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на судно "PUDOZH", ІМО 8863355, зареєстроване під прапором держави Росії, власником якого є компанія ТОВ "Волгодон", яке знаходиться на території (в акваторії) морського порту Ізмаїл Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі ДП "Адміністрація морських портів України") та заборонити будь-якій особі вчиняти певні дії, а саме користуватися судном, в тому числі шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Ізмаїл Ізмаїльської філії ДП "Адміністрація морських портів України", посилаючись на те, що зазначене судно тимчасово перебуває на території України з метою його переробки. Після завершення переробки судно "PUDOZH" залишить територію України і виконати рішення суду буде неможливо, оскільки боржник ТОВ "Волгодон" не має іншого майна на території України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням міжнародного комерційного арбітражу в місті Нью - Йорк - Спілки Морських Арбітрів від 15 січня 2016 року позов компанії Монджаса А/С (Monjasa A/S) до ТОВ "Волгодон", компанії КентШипінг енд Чартерінг ЛТД (Kent Shipping and Chartering LTD) про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ТОВ "Волгодон", компанії Кент Шипінг енд Чартерінг ЛТД (Kent Shipping and Chartering LTD) на користь компанії Монджаса А/С (Monjasa A/S) заборгованість у розмірі 122 490 доларів США, відсотки по ставці 2 % в місяць, нарахованих до 2 листопада 2015 року у розмірі 50 662, 44 доларів США, відсотки по ставці 2 % в місяць, нарахованих з 2 листопада 2015 року по 15 січня 2016 року у розмірі 5 847, 91 доларів США, компенсацію витрат

Монджаса А/С на юридичні послуги у розмірі 4 972, 73 доларів США, відшкодування арбітражного збору у розмірі 5 000 доларів США, а всього 188 973, 08 доларів США.

Зазначене рішення боржниками не виконано.

ТОВ "Волгодон" є власником судна "PUDOZH", ІМО 8863355, зареєстроване під прапором держави Росії, яке ввезено на територію України у митному режимі "тимчасове ввезення" з метою проведення ремонту і на даний час знаходиться на території (в акваторії) морського порту Ізмаїл Ізмаїльської філії ДП "Адміністрація морських портів України".

Згідно листа першого заступника начальника Одеської митниці ДФС Мартинова С.В. від 7 червня 2018 року № 614/5/15-70-68 починаючи з 5 січня 2018 року щодо судна закордонного плавання "PUDOZH" встановлений митний режим "переробка на митній території України" за митною декларацією від 5 січня 2018 року № UA500480/2018/000007. Строк дії митного режиму "переробка на митній території України" становить 365 днів, починаючи з 5 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 477 ЦПК України суд за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такої заяви, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у разі надання дозволу на його виконання. Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу І цього Кодексу.

Так, ч. ч. 1-3 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що арешт морського судна може бути здійснений лише щодо морських вимог.

Згідно ч. 2 ст. 8 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10 травня 1952 року, ратифікованої Законом України від 7 вересня 2011 року (далі - Конвенція), судно може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав стосовно морської вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Конвенції морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов'язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або

інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Аналогічні положення наведені у ст. ст. 41, 42 Кодексу торговельного мореплавства України.

За таких обставин, відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на судно, оскільки визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу не є морською вимогою.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 477 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви компанії Монджаса А/С (Monjasa A/S), в особі представника Селіванова Михайла Георгійовича, про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Головачов