печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6827/18-ц
03 липня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Новака Р.В.,
при секретарі - Владіміровій О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС-Фарма» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
22.09.2017 року позивач направив відповідачу лист з проханням пояснити причини відсутності на робочому місці та надати відповідні пояснення щодо нанесеної ТОВ «ТАС-Фарма» матеріальної шкоди. Лист був отриманий особисто ОСОБА_1 , однак відповідач жодних пояснень у будь-якій формі не надав.
Наказом №309-к від 26.10.2017 року, ОСОБА_1 звільнений з ТОВ «ТАС-Фарма».
ОСОБА_1 порушив свої посадові обов`язки, в тому числі, щодо ввірених йому матеріальних цінностей, чим спричинив позивачу значну шкоду.
Ухвалою суду від 10.05.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.
Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 10.05.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем реєстрації (проживання), вказаним в позовній заяві, поштова кореспонденція була вручена адресату 05.06.2018 року.
Згідно з ч.1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 23.06.2015 року до свого звільнення 26.10.2017 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТАС-Фарма. З 02.06.2016 року займав посаду фармацевта та тимчасово виконуючого обов`язки завідуючого аптеки №7 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 15.
02.06.2016 року з ОСОБА_1 був укладений договір про матеріальну відповідальність, відповідно до якого останній був службовою особою ТОВ «ТАС-Фарма», якому були передані у відання медикаменти, товари медичного призначення та косметичні засоби Аптеки №7.
22.09.2017 року позивач направив відповідачу лист з проханням пояснити причини відсутності на робочому місці та надати відповідні пояснення щодо нанесеної ТОВ «ТАС-Фарма» матеріальної шкоди. Лист був отриманий особисто ОСОБА_1 , однак відповідач жодних пояснень у будь-якій формі не надав.
Наказом №309-к від 26.10.2017 року, ОСОБА_1 звільнений з ТОВ «ТАС-Фарма».
У п. 4.1 договору про колективну матеріальну відповідальність сторони погодили, що підставою для притягнення членів кооперативу до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуванням матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуванням через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами.
Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за не одержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував в стані крайньої необхідності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 Кодексу законів про працю України, матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Як визначено у ст. 134 Кодексу законів про працю України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.
Згідно ст. 1351 Кодексу законів про працю України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Посада фармацевта та тимчасово виконуючого обов`язки завідуючого аптеки №7 входить до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого Постановою Держкомпраці СРСР від 28.12.1977 року № 447/24.
Відповідно до ст. 1353 Кодексу законів про працю України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ТАС-Фарма», згідно ст. 1351 Кодексу законів про працю України, укладено договір з ОСОБА_1 про повну матеріальну відповідальність та забезпечено всі умови, необхідні для нормальної роботи та забезпечення повного збереження ввірених відповідачеві матеріальних цінностей; шкода заподіяна відповідачем при виконанні трудових обов`язків; вину у здійсненні недостачі відповідач визнав в повному обсязі, крім того, вина відповідача полягає у халатному відношенні до виконання своїх трудових обовязків; розмір шкоди розрахований відповідно до норм чинного законодавства та підтверджується інвентаризаційною відомістю від 04.09.2017 року, інвентаризаційним описом товарів.
Таким чином, дані обставини підтверджують той факт, що позивачем дійсно були створені всі належні умови для нормальної роботи та забезпечення повного збереження ввірених відповідачеві матеріальних цінностей.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збій у розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 141, 174, 280 ЦПК України, ст.ст. 130, 132, 134, 1351, 1353 Кодексу законів про працю України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС-Фарма» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС-Фарма» витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС-Фарма», 02140, м. Київ, вул. Олександра Мишуги, 3в (літ. А),

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя Р.В. Новак