Провадження № 22-ц/811/1003/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Львів

Справа № 461/15214/13-ц

Провадження № 22-ц/811/1003/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Струс Л.Б.

суддів - Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря Симець В.І.

за участі апелянта ОСОБА_2 та представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року у складі судді Городецької Л.М.

у справі

за заявою ОСОБА_2 від 29.12.2015 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова №461/15214/13-ц від 07 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_6, Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання ордера на житлове приміщення недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 29.12.2015 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова №461/15214/13-ц від 07 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_6, Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання ордера на житлове приміщення недійсним - відмовлено.

Дану ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним та неправильним установленням обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки поданих доказів.

Зазначає, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2015 року у не скасованій частині та рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року в цивільній справі №461/4606/14-ц, які залишено без змін ухвалою ВССУ від 27.04.2016 року, визнано незаконним контрольний список працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які перебувають на квартирному обліку у ЛМР та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень від 27.04.2012 року й визнано незаконним та скасовано протокол №8 від 07.11.2006 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Львівського державного університету внутрішніх справ щодо включення в контрольний список працівників університету, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді ОСОБА_6 - за №19 (зарахований на квартирний облік у Львівській міській раді 02.06.2006 р.). Включення в контрольний список працівників університету, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень ОСОБА_6 - за №2 (зарахований у пільговий список Львівської міської ради - 02.06.2006 р.

З огляду на вказане рішення, вказує, що ОСОБА_6 у контрольному списку працівників ЛДУ ВС , які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень від 27.04.2012 року перебував без рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЛДУ ВС від 27.04.2012 року, протокол №1 та з порушенням п.41 правилу обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, на основі якого і були прийняті рішення про надання ОСОБА_6 та членам його сім`ї трикімнатної квартири.

Вважає цей факт ново виявленою обставиною, яка має істотне значення для розгляду справи та існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома заявнику та сужду, входить до предмета доказування у справі та могла вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вважає, що якби ця обставина була відома суду та собам , які брали участь у справі, то зміст рішення був би іншим.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити його заяву про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року в цивільній справі №461/15214/13- ц.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

18.10.2018 року цивільна справа № 466/3410/18 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова у справі №461/15214/13-ц від 07 травня 2014 року, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року (а.с.15-17) у задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_6, Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання ордера на житлове приміщення недійсним відмовлено за безпідставністю позовних вимог (а.с.11-14).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №461/4606/14-ц від 16 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2. Вирішено поновити ОСОБА_2 пропущений строк позовної давності; визнати незаконним та скасувати протокол №8 від 07.11.2006 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Львівського державного університету внутрішніх справ; визнати незаконним контрольний список працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень від 27.04.2012 року (а.с.18-21).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року (а.с.22-25) Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2015 року в частині поновлення ОСОБА_2 пропущеного строку позовної давності та визнання незаконним та скасування протоколу №8 від 07.11.2006 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Львівського державного університету внутрішніх справ скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено визнати незаконним та скасувати протокол №8 від 07.11.2006 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Львівського державного університету внутрішніх справ щодо: «Включення в контрольний список працівників університету, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді ОСОБА_6 - за №19 (зарахований на квартирний облік у Львівській міській раді 02.06.2006 р.). Включення в контрольний список працівників університету, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень ОСОБА_6 - за №2 (зарахований у пільговий список Львівської міської ради - 02.06.2006 р.)».

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, судом першої інстанції встановлено, що обставини, які слугували підставою для звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, могли бути йому відомі на час розгляду справи, оскільки оскаржуючи ордер на вселення в житлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 виданий Виконавчим комітетом Львівської міської ради черговику ОСОБА_6, він знав про списки черговиків на житло та посилався на них у позовній заяві.

Окрім того, протокол №8 від 07.11.2006 року та контрольний список від 27.04.2012 року передували видачі оскаржуваного ордера на житло, а відтак мав можливість висловити сумніви щодо їх законності у процесі розгляду справи.

Окрім того, на думку суду, обставини про які вказує заявник не є істотними для справи, оскільки підставою для видачі ордеру на житло є рішення виконавчого комітету №07 від 04.01.2013 року та №45 від 23.01.2013 року, правомірність яких була предметом розгляду у справі №461/591/13-ц (Провадження №2/461/807/13), а тому не можуть слугувати підставою для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним ордеру на вселення у житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, виданий Виконавчим комітетом Львівської міської ради черговику ОСОБА_6 та членам його сім'ї. Оскільки протокол лише фіксує наявність певних подій чи вчинення дій та не створює жодних юридичних наслідків. Визнання незаконним та скасування протоколу №8 від 07.11.2006 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Львівського державного університету внутрішніх справ в частині включення ОСОБА_6, а також визнання незаконним контрольного списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень від 27.04.2012 року не створило жодних юридичних наслідків, оскільки не було визнано незаконним рішення колегіального органу щодо факту включення ОСОБА_6, адже поняття «скасування рішення» та «визнання рішення недійсним» є різними за правовою природою та мають різні правові наслідки. А тому суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 не довів у судовому засіданні того, що обставини на які він посилається є нововиявленими і такими, які можуть істотно вплинути на вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Звертаючись із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 покликається на підставу передбачену п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України - істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відмові особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Такою обставиною на його думку є рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2015 року та Апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце нова обставина, а не нововиявлена, яка виникла 16.12.2015 року, а саме при ухвалені рішення Апеляційного суду Львівської області у справі №461/4606/14. Дана обставина не існувала на час розгляду справи №461/15214/13-ц і виникла після набрання законної сили рішення по даній справі, тому вона не може бути визнана судом нововиявленою. 12.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, з участю третіх осіб у справі: ОСОБА_6, Львівський державний університет внутрішніх справ, про визнання ордера на житлове приміщення недійсним.

Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої не було і не могло бути відомо під час розгляду справи й стало відомо після ухвалення судового рішення.

Згідно з п. 3, 4, 5, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами": Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої не було і не могло бути відомо під час розгляду справи й стало відомо після ухвалення судового рішення.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що обставини, які наводить заявник не спростовують факти, покладені в основу судового рішення та не впливають на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 7 роз'яснень постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення від 07 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_6, Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання ордера на житлове приміщення недійсним.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Підстави для скасування ухвали Галицького районного суду м.Львова від 07 грудня 2017 року відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м .Львова від 07 грудня 2017 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді