АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/898/17Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/29/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін - позивача ОСОБА_2 її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 її представника ОСОБА_6 , представника органу опіки та піклування Заліщицької РДА Кондуба І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_8 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року, ухваленого суддею Дудяком С.В., о 10 год.40хв., в залі судових засідань Заліщицького районного суду Тернопільської області, у справі № 597/898/17 за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав ,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтуванні позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачі не цікавляться дітьми та не піклуються про них, не спілкуються з ними та не надають їм жодної допомоги, як моральної так і матеріальної, а тому виходячи з інтересів дітей просив суд позбавити батьківських прав матір ОСОБА_5, батька ОСОБА_8 відносно дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавити матір ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року позов задоволено.

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 позбавлено батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4

Визначено місце проживання дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 біля ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою АДРЕСА_1.

Судові витрати по справі покладено на сторін в понесених ними розмірах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_8, посилаючись на незаконність рішення суду просять його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Зокрема, апелянти вказують, що судом першої інстанції не перевірено ряд доказів, які мають значення для справи та не взято до уваги, що позивач самовільно без їхньої згоди забрала дітей до свого помешкання та чинить перешкоди у спілкуванні з ними. Також, зазначають, що не було досліджено їхнє ставлення до дітей та дітей до них, що є важливим фактом у категорії справ про позбавлення батьківських прав.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з мотивів, викладених в ній.

Позивач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечили проти поданої апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Заліщицької РДА Кондуба І.І. вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не з'явився, однак про час та дату розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, Заліщицький районний суд Тернопільської області виходив з того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, зокрема, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дітьми, не створюють умов для отримання ними освіти.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 розірвано 25 червня 2002 року та зроблено актовий запис № 76.

Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів народилася дочка ОСОБА_9, про що в Книзі реєстрації народжень складено відповідний актовий запис № 12.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за №3, у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_10, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис №3, відомості про батька внесені зі слів матері.

Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_5 народилася дочка ОСОБА_11, про що в Книзі реєстрації народжень складено відповідний актовий запис № 2, батько записаний зі слів матері.

Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 народився син ОСОБА_12, про що в Книзі реєстрації народжень зроблений актовий запис №7, батько записаний зі слів матері.

Згідно довідки №1 від 25 січня 2017 року виданої Бедриківським ДНЗ "Сонечко" ОСОБА_5 з 01 вересня 2016 року не піклується про свого сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно до довідки №7 від 23 січня 2017 року виданої Бедриківською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів ОСОБА_5, мати учениці 9-го класу ОСОБА_9 та учениці 1-го класу ОСОБА_11, протягом вересня-грудня 2016 року не займалась навчанням та вихованням своїх дітей, оскільки не проживала з ними.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_8 стверджують, що діти проживали у належних умовах та доглянуті. Проте, колегія суддів вважає дані доводи голослівними і такими, що не відповідають дійсності.

З матеріалів справи вбачається висновок органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації №02-833/02-20 від 25 травня 2017 року, в якому вважається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 по відношенню до її дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4

Також, відповідно до висновку органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації №02-1343/02-20 від 16 серпня 2017 року вважається доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 батьківських прав по відношенню до дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані висновки органу опіки та піклування були зроблені, на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов проживання матері ОСОБА_5 від 14 лютого 2017 року, акту оцінки потреб дітей від 15 лютого 2017 року, картки обліку роботи з сім'єю від 14 лютого 2017 року, які свідчать про неналежне піклування та догляд батьками за дітьми.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання матері ОСОБА_5 від 14 лютого 2017 року зазначається, що санітарно-гігієнічний стан помешкання проживання дітей незадовільний. Діти не мають окремого місця для сну, навчання, ігор, будинок потребує ремонту. Між дочкою ОСОБА_9 та матір'ю ОСОБА_5 часто виникають конфлікти. ОСОБА_8, який є батьком дочки ОСОБА_9, 2002 р.н., тривалий час перебуває на заробітках, допомоги не здійснює. Зі слів дочки ОСОБА_9, 2002 р.н, мати вживає алкоголь та не здійснює належного догляду за дітьми. Окрім того, сім'я тривалий час перебувала на обліку, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Обставини даної сім'ї, неодноразово були предметом обговорення на районних комісіях. У даному акті обстеження умов матері було зроблено висновок, що ОСОБА_5 не виконує свої батьківські обов'язки, не використовує соціальні виплати по призначенню для потреб дітей, не здійснює годування дітей, не цікавить розвитком та навчанням дітей, не здійснює належного догляду, у зв'язку із чим ОСОБА_5 давалися рекомендації щодо покращення житлово-побутових умов та виконання матір'ю своїх обов'язків.

Про неналежні умови проживання дітей, також свідчать фотокартки помешкання ОСОБА_5 з яких можна зробити висновок про анти-санітарію помешкання , не справні електричні розетки та вибиті вікна у будинку.

Окрім того, в матеріалах справи знаходяться вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2010 року, яким ОСОБА_5 було визнано винною у злісному невиконанні своїх батьківських обов'язків по догляду за дітьми та постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2017 року , якою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні правопорушення насильства відносно дочки ОСОБА_9 Таким чином, колегія суддів вважає дані обставини беззаперечним доказом того, що матір та батько самовільно усунулися від обов'язків по догляду за дітьми. Діти знаходять у неналежних умовах проживання, без материнської ласки та батьківського піклування, без належного харчування, що шкодить їхньому життю та здоров'ю.

Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Невиконання вищезазначених батьківських обов'язків одним із батьків є підставою для встановленого законодавством кола осіб звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не отримує належного батьківського піклування.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції колегія суддів, враховує, що відповідно до положень постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року за №3 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, проте дослідивши всебічно та об'єктивно обставини даної справи, зокрема ставлення батьків до дітей, участі у їх вихованні, спілкуванні та розвитку вважає, що саме позбавлення батьківських прав є єдиним вірним способом для нормального розвитку та життєдіяльності дітей. Служба у справах дітей неодноразово попереджала батьків про зміну ставлення до дітей та як випливає з матеріалів справи дана сім'я вже тривалий час знаходилася на контролі у служби. Однак, ніяких змін не відбулося - діти залишилися не доглянутими та без належних умов для проживання, а також у певний період часу взагалі за відсутності обох батьків , що і стало причиною того, що діти вимушені були переїхати до ОСОБА_2, яка на даний час здійснює догляд за дітьми. Так, з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2, складеного 06 липня 2017 року вбачається, що діти відповідачів проживають з позивачкою, яка з чоловіком доглядає за ними та піклується про них. Умови проживання дітей задовільні.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Верховний Суд України у своїх Узагальненнях практики розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11 грудня 2008 року зазначив, що при вирішенні категорії справ щодо позбавлення батьківських прав, судам слід звернути увагу на те, що згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, серед інших, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Так, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

У статті 171 Сімейного кодексу України, теж закріплено відповідні положення та зазначається, що думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

У своїх Узагальненнях Верховний суд України, виходячи з аналогії застосування положень закону, зокрема, статті 218 Сімейного кодексу України, звертає увагу на те, що думка дитини має бути з'ясована і врахована судом при розгляді даної категорії справ.

Згідно із частиною 3 статті 171 Сімейного кодексу України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (за винятком справ про усиновлення), але, як зазначено в Узагальненнях Верховного Суду України, це не звільняє суд від необхідності з'ясувати думку дитини.

Таким чином, у судовому засіданні було заслухано дочку відповідачів- ОСОБА_9, 2002 року народження, яка суду пояснила, що батьки догляду по відношенню до неї та інших дітей не здійснюють, матір зловживає алкоголем, часто відсутня вдома, належних умов для проживання немає, зазначила, що вона неодноразово хворіла саме через погані умови проживання та стверджувала, що з батьками вона проживати не бажає.

Постановою Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей відповідачами, оскільки з їхньої сторони вбачається свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту даної постанови.

Повний текст постанови складений 15 січня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків