Єдиний унікальний номер 242/4258/17 Номер провадження 22-ц/775/30/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Жданової В.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2017 року, постановленої судом у складі головуючого судді Владимирської І.М. у місті Селидове, в справі номер 242/4258/17, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позову посилався на те, що 27.10.1991 року помер його батько ОСОБА_3. На день смерті батька спадкоємцями були десятеро дітей, в тому числі і позивач, а також їхня мати ОСОБА_4. Після смерті батька залишився житловий будинок № 34 по вул. Маяковського в м. Авдіївка.

За взаємною згодою спадкоємців в будинку батька проживав його брат - ОСОБА_5. В 2009 році брат ОСОБА_5 помер, після чого дружина брата ОСОБА_6 оформила свідоцтво про право на спадщину на своє імя, документи на будинок не надає, до будинку не пускає, погрожує.

Просив суд встановити факт, що він, всі його брати та сестри та їхня мати фактично прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_3; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: м. Авдіївка, вул. Маяковського, 34, видане на імя ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_3.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 і оскаржив її в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції постановив незаконну ухвалу, порушив норми процесуального права, постановлена ухвала перешкоджає обєктивному розгляду справи.

Просить апеляційний суд скасувати ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2017 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 52 (а.с. 76).

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 74-75).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Відповідно до пункту 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинність з 15.12.2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2017 року звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд встановити факт прийняття ним та його братами, сестрами та матірю спадщини після смерті батька, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: м. Авдіївка, вул. Маяковського, 34, що видане на імя ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_3

Відмовляючи у відкритті провадження по вказаній вище справі, суд першої інстанції послався на те, що рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 22.06.2012 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07.08.2012 року рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 22.06.2012 року залишено без змін.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний вище спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Заявлені позивачем вимоги були предметом дослідження місцевого суду та суду апеляційної інстанції.

Такий висновок суду є правильним та відповідає фактичним обставинам справи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Відповідно до Науково-практичного коментаря до статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали), позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що справа слухалась в його відсутність, є безпідставними, оскільки на 06.10.2017 року сторони не викликались, бо при вирішенні питання про відкриття провадження, суддя самостійно приймає рішення відкривати провадження чи ні, керуючись при цьому вимогами ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що постановлена судом ухвала перешкоджає обєктивному розгляду справи, є безпідставними, оскільки відповідно пункту 2 частини 2 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді: