Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2018 Справа №607/13952/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О.М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну прізвища дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про зміну прізвища неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з «Пелех» на «Хомич».

Посилаючись на те, що між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який 24.12.2003 р. розірвано. Від даного шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З народження дочка проживає разом з позивачем, перебуває на її вихованні та утриманні, оскільки її біологічний батько ОСОБА_4 практично не цікавився життям власної дитини, її потребами, навчанням в освітніх закладах, без будь-яких поважних причин не брав участі у вихованні дочки, не проявляв до неї хоч найменшої батьківської турботи чи піклування. У 2007 році відповідач формально звернувшись в суд з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_6, після проголошення рішення суду у даній справі, після 22 листопада 2007 року, без будь-яких поважних причин не брав участі в побаченнях з дитиною, в звязку з чим, вже 28 травня 2014 року ОСОБА_4 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду по справі № 607/5568/14-ц було відмовлено в поновленні пропущеного строку для предявлення виконавчого листа щодо встановлених побачень з дитиною до виконання. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 листопада 2016 року по справі № 607/20014/14-ц, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 20 грудня 2016 року, відповідачу повторно встановлено графік побачень з дочкою ОСОБА_6, однак біологічний батько до цього часу жодного разу так і не виявив бажання побачити власну доньку. Крім цього, слід зазначити, що ОСОБА_4 фактично до кінця липня місяця 2014 року не визнавав дочку ОСОБА_6 своєю рідною дитиною, чим наніс їй тяжкий психологічний удар через вимушену явку її для здавання аналізів при проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, згідно висновку якої біологічне батьківство ОСОБА_4 відносно його дочки ОСОБА_6 практично доведено. Незважаючи на наявність рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по справі № 2-4559/2004, яким ОСОБА_4 було зобовязано щомісячно сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, до 2015 року відповідач не надавав власній дочці жодної матеріальної допомоги. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року по справі № 607/1815/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2017 року, з відповідача присуджено до стягнення щомісячно 800 гривень аліментів на утримання ОСОБА_5. Проте, на думку ОСОБА_4І, вказана сума є занадто великою для задоволення потреб його 14-річної дочки, а тому відповідач в касаційному порядку оскаржує свій батьківський обовязок щодо сплати аліментів. 09 серпня 2016 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_7, в якому народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 піклується про обох дітей, надає їм матеріальну допомогу, ніколи не робить різниці між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, тому дочка закономірно вважає його своїм батьком. Однак, відмінність прізвища дочки від інших членів нашої сімї, фактична відсутність в дитини з біологічним батьком будь-якого звязку, окрім прізвища ОСОБА_4, спричиняє ОСОБА_5 постійну психологічну травму. На даний час дочка ОСОБА_6 перейшла у 9 клас, а тому бажає отримувати біометричний паспорт та атестат про закінчення школи на прізвище «Хомич». Крім цього, будь-які їх спільні сімейні поїздки з дочкою вимагають від позивача документальних доказів. 08 вересня 2017 року позивачем було надіслано на адресу ОСОБА_4 письмову пропозицію щодо зустрічі 22 вересня 2017 року о 14.00 год. в приміщенні Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції для - дачі (оформлення) заяви про зміну прізвища їх спільної дитини ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, з «Пелех» на «Хомич». Крім цього, до вказаної пропозиції позивачем було долучено також письмову заяву дочки ОСОБА_5 про її особисту згоду на зміну прізвища з «Пелех» на «Хомич». Однак, з невідомих позивачу причин, відповідач так і не зявився.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення, пояснивши, що прізвище дитини має бути «Пелех», оскільки це не буде відповідати її інтересам.

У судовому засіданні представники сторін заперечили проти залучення до участі у справі третіх осіб на стороні позивача. які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради та Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції також заперечили проти залучення до участі в справі дитини ОСОБА_5.

Заслухавши стислий виклад позиції представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД № 014119, повторно видане 12.04.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 327, вбачається, що 24.12.2003 р. шлюб між сторонами по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 136367, видане 29.07.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 1292.

Судом встановлено, що з народження дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та перебуває на вихованні позивача.

Як вбачається з довідок Тернопільського навчально-виховного комплексу № 35 Тернопільської міської ради Тернопільської області від 05.11.2007 р. за № 20 та від 23.12.2013 р. за № 69, батько ОСОБА_4 не приходив до навчального закладу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2004 року по справі № 2-4559/2004, ОСОБА_4 зобовязано щомісячно сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку.

У судовому засіданні зясовано, що до 2015 року відповідач не надавав власній дочці жодної матеріальної допомоги та не приділяв належної батьківської уваги та турботи. Також звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства, однак згідно висновку судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, встановлено біологічне батьківство ОСОБА_4 відносно його дочки ОСОБА_6.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 листопада 2016 року по справі № 607/20014/14-ц, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 20 грудня 2016 року, відповідачу встановлено графік побачень з дочкою ОСОБА_6.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року по справі № 607/1815/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2017 року, з відповідача присуджено до стягнення щомісячно 800 гривень аліментів на утримання ОСОБА_5.

09 серпня 2016 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 284377, видане 09.08.2016 р. Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 2092.

Від даного шлюбу у позивача та ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ № 527654, видане 11.12.2016 р. Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 4068.

08 вересня 2017 року позивачем було надіслано на адресу ОСОБА_4 письмову пропозицію щодо зустрічі 22 вересня 2017 року о 14.00 год. в приміщенні Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції для - дачі (оформлення) заяви про зміну прізвища їх спільної дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з «Пелех» на «Хомич». Крім цього, до вказаної пропозиції позивачем було долучено також письмову заяву дочки ОСОБА_5 про її особисту згоду на зміну прізвища з «Пелех» на «Хомич». Однак, з невідомих позивачу причин, відповідач так і не зявився.

Таким чином відповідач порушив і не визнає право позивача та дитини ОСОБА_5 щодо зміни прізвища на «Хомич».

Згідно з статтею 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як встановлено судом позивач після одруження змінив прізвище на «Хомич», і у звязку із зміною прізвища звернувся до відповідача про зміну прізвища дитини з «Пелех» на «Хомич», однак між сторонами не було досягнуто згоди на зміну прізвища дитини.

Частиною 3 статті 148 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

Згідно частини 5 статті 148 Сімейного кодексу України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

За таких обставин, що дитина ОСОБА_5 проживає та виховується позивачем спільно з її чоловіком ОСОБА_7, у яких є спільна дитина ОСОБА_9, який є братом ОСОБА_5, а відповідач не приділяє належної уваги та турботи дитині ОСОБА_5 для її фізичного, психологічного та гармонійного розвитку. Також враховуючи заяву дитини ОСОБА_5, в якій вона висловила бажання на зміну прізвище з «Пелех» та «Хомич», суд вважає, що в інтересах дитини буде зміна прізвища неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з «Пелех» на «Хомич».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, статтями 145, 148 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну прізвища дитини, задовольнити.

Змінити прізвище неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з «Пелех» на «Хомич».

Копію рішення суду вручити або надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повне рішення суду складено 16 січня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_11