Провадження №2-з/369/66/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до предявлення позову, посилаючись на те, що вона має намір звернутися до суду за захистом своїх прав з позовом до ТОВ «Компанія з управління активами «Андре Ріхтінген», що діє від власного імені та в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта2» та ТОВ «Петрівський квартал 2» з позовними вимогами про стягнення заборгованості у звязку з невиконанням вказаними особами договірних зобовязань. Загальна ціна позову складає 688 579,14 грн., з яких заборгованість ТОВ «КУА «Андре «Ріхтінген» - 394 978,14 грн., та заборгованість ТОВ «Петрівський квартал 2» - 2 293601,00 грн.. Договірні відносини, які виникли у неї, ОСОБА_1 є взаємоповязаними, тому вимоги до даних юридичних осіб можуть бути заявлені в межах одного позову.

Заявник зазначила, що вона вимушена звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

ТОВ «КУА «Андре «Ріхтінген» та ТОВ «Петрівський квартал 2» не виконали взятих на себе зобовязань, тому 12 листопада 2018 року ОСОБА_1 зверталась до вказаних юридичних осіб з вимогами про повернення їй грошових коштів.

Заявник зазначила, що з боку боржників не було повідомлено про конкретні строки, в які будуть повернуті кошти.

За даними реєстру судових рішень почастішали звернення до суду за стягненням заборгованості з боржників, тому збільшується ризик невиконання судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-152 ЦПК України, заявник ОСОБА_1 просила накласти арешт на грошові кошти у сумі 394 978 грн. 14 коп., що належать ТОВ «КУА «Андре «Ріхтінген» і знаходяться на будь-яких його рахунках, зокрема, але не виключно на поточних рахунках № 1076, № 0839, № 1644 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711; накласти арешт на грошові кошти в сумі 293 601 грн., що належить ТОВ «Петрівський квартал 2» і знаходяться на будь-яких його рахунках, зокрема, але не виключно на поточному рахунку № 3705 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Згідно положень п. 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Вивчивши заяву та дослідивши письмові матеріали заяви, суд дійшов виснвоку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки заявником не було надано суду надежних та допустимих доказів того, що розрахункові рахунки № 1076, № 0839, № 1644 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711 належать ТОВ «КУА «Андре «Ріхтінген», а також, що рахунок № 3705 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711 належить ТОВ «Петрівський квартал 2».

Разом з тим суд зазначає, що в даному випадку накладення арешту на вищевказані рахунки можуть порушити права та інтереси інших осіб, яких не стосується даний спір.

Заявником також не надано в обґрунтування поданої заяви жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення її прав та законних інтересів..

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук