Постанова

Іменем України

15 березня2018 року

м. Київ

справа № 408/5013/15-ц

провадження № 61-5790 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

ОлійникА. С.,

ПогрібногоС. О.,

УсикаГ. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Кредитна спілка «Імперіал ЛТД»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення апеляційного суду Луганської області від 7 червня 2016 року у складі колегії суддів: Заіки В. В., Назарової М. В., Украінцевої Л. Д.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (далі - КС «Імперіал ЛТД») про стягнення суми депозиту.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що 28 лютого 2014 року між ним та КС «Імперіал ЛТД» був укладений депозитний договір № 63 бл, згідно з яким він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 17 тис грн. з нарахуванням процентів 30 % річних строком до 29 лютого 2016 року.

Крім того, 1 жовтня 2014 року між ним та КС «Імперіал ЛТД» був укладений депозитний договір № 98 бл, згідно з яким він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 25 тис грн. з нарахуванням процентів 24 % річних строком до 31 березня 2015 року.

У зв'язку з тим, що відповідач умови депозитних договорів, починаючи з 1 січня 2015 року по 16 жовтня 2015 року, перестав виконувати, ОСОБА_4 просив: розірвати депозитний договір № 63 бл та стягнути з КС «Імперіал ЛТД» суму депозиту за вказаним договором у розмірі 17 тис. грн та проценти в сумі 4 270 грн; стягнути суму депозиту за договором № 98 бл у розмірі 25 тис. грн та проценти в сумі 4 767 грн 60 коп.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15 березня 2016 року у складі головуючого-судді Булгакової Г. В. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з КС «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_4 залишок депозиту в сумі 6 100 грн та не виплачені проценти в сумі 1 162 грн 29 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки відповідач належним чином не виконував умови депозитного договору № 98 бл, то з нього підлягає стягненню невиплачена сума вкладу в розмірі 6 100 грн та проценти в сумі 1 162 грн 29 коп. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про розірвання депозитного договору від 28 лютого 2014 року № 63 бл, стягнення суми вкладу та процентів, суд першої інстанції виходив із того, що на час розгляду цієї справи строк указаного договору сплив та всі умови договору були виконані.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 7 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено та збільшено суму невиплачених процентів за договором від 28 лютого 2014 року № 63 бл та за договором від 1 жовтня 2014 року №98 бл з 1 162 грн 29 коп. до 9 037 грн 60 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду обґрунтоване тим, що оскільки КС «Імперіал ЛТД» повернула позивачу грошові вклади за депозитними договорами частково, а проценти за цими договорами взагалі не виплатила, тому апеляційний суд змінив рішення місцевого суду шляхом збільшення суми невиплачених процентів з 1 162 грн 29 коп. до 9 037 грн 60 коп.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КС «Імперіал ЛТД» просила скасувати судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що рішенням загальних зборів КС «Імперіал ЛТД» від 28 травня 2015 року було введено тимчасовий мораторій на нарахування і виплату процентів на вклади членів кредитної спілки, у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин. Крім того, представником відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заявлялось клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку процентів за депозитними договорами та інших документів, які б підтверджували розрахунок відповідача, однак апеляційним судом було необґрунтовано відмовлено в задоволенні цього клопотання.

29 серпня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року справу за позовом ОСОБА_4 доКС «Імперіал ЛТД» про стягнення суми депозиту призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 28 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та КС «Імперіал ЛТД» був укладений договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 63 бл, згідно з яким ОСОБА_4 вніс на депозитний рахунок КС «Імперіал ЛТД» 50 тис. грн. зі сплатою 30 % річних строком до 29 лютого 2016 року.

У зв'язку із поверненням частини внесеного вкладу та процентів, 11 грудня 2014 року між указаними сторонами був укладений додатковий договір до договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 63 бл від 28 лютого 2014 року, згідно з яким змінилась сума депозитного внеску за основним договором № 63 бл з 50 тис грн. на 17 тис. грн.

Крім того, 1 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та КС «Імперіал ЛТД» був укладений договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 98 бл, згідно з яким ОСОБА_4 вніс на депозитний рахунок КС «Імперіал ЛТД» 25 тис тис. грн. зі сплатою 24 % річних строком до 31 березня 2015 року.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що відповідач не виконав умови вищевказаних договорів та не сплатив процентів за цими договорами, у зв'язку з чим просив: розірвати депозитний договір № 63 бл та стягнути з КС «Імперіал ЛТД» суму депозиту за вказаним договором у розмірі 17 тис. грн та проценти в сумі 4 270 грн; стягнути суму депозиту за договором № 98 бл у розмірі 25 тис. грн та проценти в сумі 4 767 грн 60 коп.

Заперечуючи проти позовних вимог, КС «Імперіал ЛТД» посилалась на те, що за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 28 лютого 2014 року № 63 бл вона повністю повернула грошові кошти в сумі 17 тис грн. та частково повернула грошові кошти за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 1 жовтня 2014 року № 98 бл в сумі 18 900 грн.

На підтвердження своїх заперечень КС «Імперіал ЛТД» надала суду копії видаткових ордерів про видачу ОСОБА_4 за договором № 63 бл, а саме: 3 тис. грн. від 15 червня 2015 року; 7 тис. грн. від 6 червня 2015 року; 7 тис. грн. від 8 липня 2015 року, а всього 17 тис. грн. Крім того, за договором № 98 бл було виплачено: 1 200 грн від 27 червня 2015 роу; 2 800 грн від 25 червня 2015 року; 3 100 грн від 22 червня 2015 року; 1 тис. грн. від 16 червня 2015 року; 6 700 грн від 4 червня 2015 року; 2 100 грн від 4 липня 2015 року; 2 тис. грн від 1 липня 2015 року, а всього 18 900 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.

Частиною сьомою статті 10 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором.

Пунктом 2.7 договорів про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 28 лютого 2014 року та від 1 жовтня 2014 року передбачено, що відповідач щомісячно зобов'язаний був сплачувати нараховані позивачу проценти.

Згідно з пунктами 2.8, 2.9 вищевказаних договорів відповідач зобов'язався повернути суму внеску, а також нараховані проценти позивачу в день закінчення договору. Якщо такий день припадає на святковий чи вихідний день - у перший робочий день, що наступає за вихідним чи святковим днем.

Вирішуючи даний спір, в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу за договором від 1 жовтня 2014 року № 98 бл в сумі 6 100 грн та нараховані на цю суму проценти, суд першої інстанції виходив із того, що КС «Імперіал ЛТД», на порушення статті 23 Закону України «Про кредитні спілки», своїх зобов'язань за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 1 жовтня 2014 року № 98 бл виконала не в повному обсязі, у зв'язку з чим з неї необхідно стягнути невиплачену суму вкладу в сумі 6 100 грн та нараховані на цю суму проценти в сумі 1 162 грн 90 коп.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що сума вкладу за договором від 1 жовтня 2014 року № 98 бл в сумі 6 100 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В той же час, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів, апеляційний суд правильно виходив із того, що оскільки відповідачем виконані умови договорів про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок лише в частині повернення суми внеску, а проценти за цими договорами відповідачем не виплачувались, тому висновок суду першої інстанції щодо нарахування процентів лише на суму невиконаного зобов'язання (частину неповернутого внеску) є помилковим, у зв'язку з чим правильно змінив рішення місцевого суду та стягнув проценти за договорами відповідно до розрахунку, наданого позивачем у позовній заяві.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про розірвання договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 28 лютого 2014 року № 63 бл та стягнення суми вкладу, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки на момент розгляду справи строк дії вищевказаного договору сплив 29 лютого 2016 року. Сума вкладу була повернута позивачеві.

Доводи заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не було досліджено рішення загальних зборів КС «Імперіал ЛТД» від 28 травня 2015 року, яким було введено тимчасовий мораторій на нарахування і виплату процентів на вклади членів кредитної спілки, у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин, є безпідставними, оскільки вказане рішення не має ніякого відношення до вказаних правовідносин, так як додаткових угод про внесення змін до основних договорів щодо процентів між сторонами не укладалось.

Посилання заявника в касаційній скарзі про те, що апеляційний суд, стягуючи проценти за депозитними договором, безпідставно взяв до уваги розрахунок наданий позивачем, оскільки він не є спеціалістом у цій сфері, є необґрунтованими, оскільки вказаний розрахунок не спростований відповідачем.

Інші доводи заявника не спростовують висновку суду, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростували. Ці доводи не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускаються.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 7 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

А.С. Олійник

Г.І. Усик