З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2018 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивач 21.11.2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 22 листопада 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб в управлінні ЗАГС Островського району Псковської області, Російської Федерації, актовий запис № 262.
Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені. Сторони разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини.
Причиною розпаду сім'ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Подальше життя з відповідачем позивачка вважає неможливим. Сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально.
Вказувала, що згоди про матеріальне утримання дитини між ними не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду.
Просила суд шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвати. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався.
Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) установив наступне.
За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.
Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Громадянин Росії ОСОБА_2 та громадянка України ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 22 листопада 2011 року в управлінні ЗАГС Островського району Псковської області, Російської Федерації, актовий запис № 262.

Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_1.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

В ході розгляду справи встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають, фактично припинили шлюбні відносини, спільне сумісне господарство не ведуть. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них.

За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.

Згідно пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст.280-282 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 84, 110, 112,180, 182 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 листопада 2011 року в управлінні ЗАГС Островського району Псковської області, Російської Федерації, актовий запис № 262 - розірвати.

Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий (фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати), уродженця м. Питалово, Псковської області, Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. ( шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: Т.Є. Троян