Постанова

Іменем України

26 березня 2018 року

м. Київ

справа № 335/12037/16-ц

провадження № 61-55св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кормо-Транс-Логістик»,

представник відповідача - ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кормо-Транс-Логістик» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі судді Рибалко Н. І. від 06 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Трофимової Д. А. від 09 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кормо-Транс-Логістик» (далі - ТОВ «Кормо-Транс-Логістик»), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), третя особа - ОСОБА_8, у якому просив суд стягнути з ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» на свою користь майнову шкоду в розмірі 76 066,84 грн, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), а з ПрАТ «СК «Провідна» стягнути страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2 320 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 16 серпня 2016 року ОСОБА_8, який перебуває у трудових відносин з ТОВ «Кормо-Транс-Логістик», керуючи належним товариству автомобілем Scania R114GA, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом НОМЕР_3, на о. Хортиця біля будинку № 17 у м. Запоріжжя не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Suzuki SX4, державний номер НОМЕР_1, яким керував позивач, чим заподіяв останньому майнову шкоду в розмірі 125 116,84 грн. Оскільки ПрАТ «СК «Провідна», як страховик цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, за участю якого сталося ДТП - ТОВ «Кормо-Транс-Логістик», відмовляється добровільно сплатити заподіяну майнову шкоду, позивач звернувся до суду з указаним позовом.

У квітні 2017 року представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, у яких, посилаючись на те, що ПрАТ «СК «Провідна» добровільно виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн, просив стягнути з ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» на користь позивача майнову шкоду в сумі 75 062,56 коп., яка складається із: 66 182,73 грн вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля; 7 929,83 грн втрати товарної вартості; 400 грн оплати за автотоварознавче дослідження; 550 грн оплати послуг евакуатора, а також просив стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2 320 грн та судовий збір у розмірі 1 260,68 грн; позовні вимоги до ПрАТ «СК «Провідна» залишити без розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПрАТ «СК «Провідна» залишено без розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування майнової шкоди 73 666,49 грн та судові витрати у розмірі 3 580,68 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що оскільки внаслідок ДТП, яке відбулося 16 серпня 2016 року з вини працівника ТОВ «Кормо-Транс-Логістик», був пошкоджений належний ОСОБА_4 автомобіль, то понесені ним майнові збитки на відновлювальний ремонт автомобіля у розмірі 73 666,49 грн, які документально підтверджені, має відшкодувати відповідач як власник транспортного засобу за участю якого сталося ДТП.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій 03 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що позивачем документально не підтверджено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Suzuki SX4, державний номер НОМЕР_1, в обумовленому в позові розмірі, оскільки рахунок-фактура приватного підприємця (далі - ПП) ОСОБА_9 від 09 вересня 2016 року № 1548 та квитанція від 09 вересня 2016 року № 021665, на які посилався позивач, не є достатніми доказами для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а мають лише інформаційний характер. Акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від ПП ОСОБА_9 відсутній. Крім того, позивачем не доведено розмір понесених витрат на правову допомогу у сумі 2 343 грн.

14 березня 2018 року представник ОСОБА_4 надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» залишити без задоволення, а судові рішення без змін. Указує, що відповідач не спростував, що надані позивачем докази щодо розміру понесених витрат на відновлювальний ремонт автомобіля не відповідають дійсності.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд установив, що 16 серпня 2016 року ОСОБА_8, який перебуває у трудових відносин з ТОВ «Кормо-Транс-Логістик», керуючи належним товариству автомобілем Scania R114GA, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом НОМЕР_3, на о. Хортиця біля будинку № 17 у м. Запоріжжя не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з належним ОСОБА_4 автомобілем Suzuki SX4, державний номер НОМЕР_1.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року ОСОБА_8 визнаний винним у вказаній ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Scania R114GA, державний номер НОМЕР_2, - ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» застрахована у ПрАТ «СК «Провідна».

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля від 25 жовтня 2016 року № 79, складеним спеціалістом - автотоварознавцем ОСОБА_10, вартість майнової шкоди, заподіяної власнику автомобіля Suzuki SX4, державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП станом на 26 серпня 2016 року складає 125 116,84 грн, із яких 117 187,01 грн вартість ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а 7 929,83 грн втрата товарної вартості (а. с. 13-17).

Позивач поніс витрати на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Suzuki SX4, державний номер НОМЕР_1, у розмірі 116 182,73 грн, що підтверджується рахунком-фактурою ПП ОСОБА_9 від 09 вересня 2016 року № 1548 та квитанцією від 09 вересня 2016 року № 021665 (а. с. 98-104).

ПрАТ «СК «Провідна» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 8.3 ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що страхувальник повинен здійснити на користь позивача доплату у розмірі 73 666,49 грн, яка складається із 64 786,66 грн вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, 7 929,83 грн втрати товарної вартості, 400 грн витрат на автотоварознавче дослідження та 550 грн витрат на послуги евакуатора, як різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та реальними збитками, які поніс позивач при здійсненні відновлювального ремонту автомобіля.

На підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди позивач надав рахунок-фактура ПП ОСОБА_9 від 09 вересня 2016 року № 1548, яким визначено обсяг робіт по відновленню автомобіля, складові елементи необхідні для ремонту та ціни; квитанцію ПП ОСОБА_9 від 09 вересня 2016 року № 021665 про оплату відновлювального ремонту автомобіля; квитанцію від 26 серпня 2016 року № 79 про оплату автотоварознавчого дослідження; товарний чек від 22 серпня 2016 року про витрати на послуги евакуатора (а. с. 30, 31, 98-104).

Заперечуючи проти розміру понесених позивачем витрат на відновлювальний ремонт автомобіля, відповідач у касаційній скарзі на спростування наданих позивачем документів щодо понесених ним витрат не надав будь-яких доказів; не спростував, що зазначена в указаних документах інформація не відповідає дійсності, чи обумовлений позивачем розмір майнової шкоди є завищеним, що є його процесуальним обов'язком.

Понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 2 320 грн підтверджуються договором про надання правових послуг адвоката від 11 жовтня 2016 року, рахунком № 1 за договором про надання правових послуг від 31 жовтня 2016 року, актом виконаних робіт № 1 від 31 жовтня 2016 року, квитанцією від 11 квітня 2017 року (а. с. 36, 37, 38, 105).

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З урахуванням наведеного висновки судів про часткове задоволення позову є правильними.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення попередніх судів без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2018 року було зупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кормо-Транс-Логістик» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило