АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 683/1867/16-ц
Провадження № 22-ц/792/22/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуюча- суддя Спірідонова Т.В.,

судді - Купельський А.В., Янчук Т.О.,

секретар - Кошельник В.М., Лапко Ю.В.

за участю: представника апелянта - ОСОБА_1,

представника позивача - Панченка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/1867/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила :

У липні 2016 рокуТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся з позовом та після уточнення позовних вимог просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 52,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SME0009121 від 26.02.2008 року, яка станом на 17.05.2016 року становить: заборгованість по кредиту - 586368грн.29коп., заборгованість по відсоткам - 694022грн.90коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною 376700грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 вересня 2009 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу, відповідно до якого банк відступив фактору свої права вимоги сплати заборгованості по кредитних договорах. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора (стягувача) за договором від 26.02.2008 року №SME0009121, позичальником згідно з яким є ОСОБА_4 26 лютого 2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4, уклали рамкову угоду №SMЕRS00703/1 та договір про надання траншу №SMЕ0009121, відповідно до умов яких відповідач отримала кредит у сумі 25000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16% річних, та зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у сумі, в строк та на умовах, що _____________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Завадська О.П.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 27

передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 25000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір іпотеки від 26 лютого 2008 року, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 52,7кв.м. Предмет іпотеки сторони оцінили в 25000 доларів США, що еквівалентно 126250грн. Відповідач ОСОБА_4 належним чином зобов'язання по договору не виконала, внаслідок чого заборгованість по кредиту становить 50419,68 доларів США, що еквівалентно 1280391,19грн., а саме: заборгованість за кредитом - 23090,21 доларів США, що еквівалентно 586368,29грн., заборгованість за відсотками - 27329,47 доларів США, що еквівалентно 694022,90грн. Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору, позивач має право звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 52,7кв.м., житловою площею 30,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в 1/3 частці на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради від 13 червня 1995 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в 1/3 частці на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради від 13 червня 1995 року та в 1/3 частці на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакаревою О.В., 13 серпня 2001 року за №3229, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, р/р 2001 в ПАТ «Альфа - Банк», МФО 300346), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SME0009121 від 26 лютого 2008 року, яка станом на 17 травня 2016 року складається з заборгованості: за кредитом - 586368,29 грн.; по відсотках - 694022,90 грн; шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 376700грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права; неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт вказує, що судом першої інстанції він не був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості з зазначенням нарахованих відсотків, основної суми заборгованості по кредиту, строків виникнення заборгованості за кожним платежем, що позбавило можливості подати заяву про застосування строків позовної давності. Представником позивача не надано доказів направлення відповідачам відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» вимог про повне дострокове повернення кредиту та отримання відповідачами таких вимог. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до нього перейшло право вимоги до відповідачів за кредитним договором, а також судом першої інстанції не звернуто увагу на відсутність доказів щодо повідомлення позичальника про заміну кредитора.

Представник апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Апелянт ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Представник позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Панченко Д.В., заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до договору факторингу, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», позивач набув права вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитом. Невиконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором є підставою для звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 26 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено рамкову угоду №SMERS00703/1, за умовами якої кредитор на умовах цієї Угоди та договорів про відкриття кредитної лінії, договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, договорів про відкриття акредитиву, договорів про надання гарантій надає клієнту кредитні продукти у межах строку, що становить 120 місяців з дати укладення цієї Угоди, та в загальному розмірі, що визначений п.1.2. цієї Угоди, та на умовах, передбачених статтею 2 цієї Угоди. На підставі укладених між сторонами відповідних договорів (угод), кредитор може відкрити клієнту кредитну лінію та/або акредитив та/або надати гарантію, та/або овердрафт, та/або транш. Сторони домовились, що загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) в межах цієї Угоди не повинна перевищувати 25000 доларів США.

26 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання траншу №SME0009121, відповідно до умов якого кредитор згідно умов зазначеної рамкової угоди від 26.02.2008 року надає позичальнику кредит в сумі 25000 доларів США на строк користування 72 місяці зі сплатою процентів в розмірі 16% річних, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений цим договором строк та виконати інші зобов'язання за договором в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 26.02.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки №SMERS00703/1, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П. та зареєстрований в реєстрі за №598.

Предметом іпотеки за цим договором є двокімнатна квартира, загальною площею 52,7кв.м., житловою площею 30,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно із звітом про оцінку нерухомого майна від 05.12.2016р., складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_10, вартість квартири, яка є предметом іпотеки, станом на 17.11.2016 року становить 376700грн.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ЗАТ «Альфа-Банк» виконав свої зобов'язання, надавши ОСОБА_4 кошти у розмірі 25000 доларів США.

30 вересня 2009 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (клієнт) укладено договір факторингу, відповідно до п.1.1, 1.2, 1.3 якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору. За основними договорами відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредитів відповідно до Основних договорів; право вимоги сплати процентів за користування кредитами в розмірі, встановленому Основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору; право вимоги сплати комісій та інших обов'язкових платежів у розмірі, встановленому Основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору; право вимоги сплати процентів за користування кредитами та комісій, що будуть нараховані в майбутньому на підставі Основних договорів; право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання боржниками зобов'язань за Основними договорами; інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимоги) на підставі Основних договорів.

Пунктом 1.3 вказаного договору факторингу від 30 вересня 2009 року право грошової вимоги вважається відступленням фактору в день підписання між фактором та клієнтом цього договору.

Витягом з Додатку №1 до договору факторингу від 30.09.2009 року підтверджується, що ПАТ «Альфа-Банк» уступив, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняв на виконання договору факторингу право вимоги за кредитним договором №SME0009121 від 26.02.2008 року, укладеного з ОСОБА_4

17 травня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір передачі прав за договором іпотеки, посвідченим 26 лютого 2008 року Сарело Т.П., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №598. Вказаний договір передачі прав за договором іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.05.2016 року та зареєстрований в реєстрі за №10511.

Відповідно до п.1.1,1.2, 2.1 зазначеного договору передбачено, що ПАТ «Альфа-Банк» передає, а ТОВ «Кредитні ініціативи» приймає всі права за договором іпотеки №SMERS00703/1, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Передача прав за договором іпотеки здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент передачі права вимоги, в тому числі: право одержати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до умов договору іпотеки; будь-які інші права, що існують та/або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору іпотеки. Права іпотекодержателя за договором іпотеки переходять до ТОВ «Кредитні ініціативи» одночасно з переходом прав за кредитним договором.

Відповідно до акту №4 прийому-передачі документів до договору факторингу від 30.09.2009 року, складеного 17.05.2016 року, ПАТ «Альфа-Банк» передав, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняв оригінал договору іпотеки №SMERS00703/1 від 26.02.2008 року.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).

При цьому нормами ЦК України не встановлено жодних обмежень щодо складу осіб (боржників), по відношенню до яких здійснюється уступка права вимоги при укладенні договорів факторингу.

Згідно із ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

З матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні ПАТ «Альфа-Банк», ні ТОВ «Кредитні ініціативи», внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність заборгованості перед новим кредитором, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Відповідачами не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору факторингу.

На підтвердження свого права вимагати від відповідачів виконання зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки позивачем надано належним чином завірений витяг з договору факторингу від 30.09.2009 року та додаток №1 до нього, а також договір передачі прав за договором іпотеки від 17 травня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» та акт №4 прийому-передачі документів до договору факторингу від 30.09.2009 року, складений 17.05.2016 року.

ОСОБА_5 не є стороною договору факторингу, обсяг зобов?язань боржника не змінено, а тому не надання оригіналу чи не надання повного тексту договору факторингу боржнику, не є підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на майно.

Свої зобов'язання відповідач ОСОБА_4 по кредитному договору №SME0009121 від 26.02.2008р. своєчасно не виконувала: не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані відсотки за користування кредитом.

Станом на 17 травня 2016 року заборгованість ОСОБА_4 по кредитному договору №SME0009121 від 26.02.2008р. становить 50419,68 доларів США, що еквівалентно 1280391,19грн., а саме: заборгованість за кредитом - 23090,21 доларів США, що еквівалентно 586368,29 грн., заборгованість за відсотками - 27329,47 доларів США, що еквівалентно 694022,90 грн.

Розмір заборгованості по кредитому договору підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку ПАТ «Альфа-Банк».

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач, пред'являючи позов, визначив суму заборгованості в національній валюті України - гривні станом на 17.05.2016 року, оскільки платежі позичальником у період з 03.02.2010 року не здійснювались. Тому, посилання апелянта на необхідність здійснення перерахунку щомісячних нарахувань по кредитному договору з визначенням їх у гривні за офіційним курсом відповідної валюти на день нарахування не відповідає вимогам законодавства.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У ч.1 ст.631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 7.4 кредитного договору №SME0009121 від 26.02.2008р. передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами при умові наявності відтиску печатки кредитора і діє до повного виконання обов'язків позичальником за цим договором, у тому числі погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, сплати пені (штрафних санкцій).

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, колегія суддів вважає, що кредитні правовідносини між сторонами не припинились, оскільки позичальник зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом за фактичний строк користування кредитними коштами, що не позбавляє позивача права на отримання відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами договору.

Тому, посилання апелянта на необхідність визначення розміру процентів по кредиту після спливу визначеного у договорі строку їх повернення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України не заслуговують на увагу.

Пунктом 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, визначено, що споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

При цьому законодавець встановлює спеціальний порядок стягнення як поточної заборгованості, так і дострокового стягнення заборгованості за споживчим кредитом (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п.1.2 кредитного договору №SME0009121 від 26.02.2008р. цільове призначення кредиту за цим договором - задоволення неспоживчих потреб.

Тому, посилання апелянта на необхідність дотримання порядку стягнення як поточної заборгованості, так і дострокового стягнення заборгованості, є необґрунтованим, оскільки норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на правовідносини, які виникли між сторонами. Крім того, останній платіж по кредиту позичальник повинна була сплатити 22.02.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Перехід права вимоги за договором іпотеки від ПАТ «Альфа Банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» підтверджується нотаріально посвідченим договором від 17.05.2016 року між зазначеними сторонами про відступлення прав за іпотечним договором.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що невиконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Доводи апелянта щодо незастосування судом першої інстанції строку позовної давності є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. При цьому йдеться про винесення рішення судом першої інстанції, оскільки саме ухваленням ним свого рішення закінчується судовий розгляд спору (ч. 3 ст. 208 ЦПК України).

В суді першої інстанції відповідачі не подавали заяву про застосування строку позовної давності.

Оскільки у матеріалах справи відсутня заява відповідача, подана до суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості застосувати позовну давність за поданою відповідачем ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції заявою.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо повідомлення апелянта належним чином про час і місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи в суді першої інстанції) судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Судові повістки про судовий розгляд справи 09 лютого 2017 року о 08год.30хв та 15 березня 2017 року о 14год.30хв. направлені відповідачу рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням та вручені під підпис 17.01.20017року та 16.02.2017 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2018 року.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова