АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/292/18 Справа № 195/1589/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Перше травня» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Перше травня» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 16,650 га кадастровий номер :01:001:0174, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДП № 078280. Відповідно до раніше існуючого договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2008 року, укладеного між ним та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня», він передав відповідачу в оренду вищезазначену земельну ділянку строком на 7 років до 01 листопада 2015 року, включно. Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки 01 листопада 2015 року, він не бажав в подальшому продовжувати здавати в оренду землю, про що усно повідомив відповідача. Однак, відповідач без його згоди та наперекір його волі, за допомогою невідомих осіб, підробив його підписи у новому договорі оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року і в Акті приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди від 01 січня 2016 року, та в подальшому зареєстрував його у приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 Вказане порушує його права, як власника земельної ділянки, та унеможливлює використовування земельної ділянки в своїх цілях та на власний розсуд. Зазначає, що було здійснено підробку його підписів у договорі оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року та у Акті приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди від 01 січня 2016 року, що проглядається візуально. Тому визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №168 від 01 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня», зареєстрований приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер: 31463921 від 20.09.2016 08:41:25).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Перше травня» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 168 від 01 січня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня», зареєстрований приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер: 31463921 від 20.09.2016 08:41:25).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 18 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 16,650 га кадастровий номер :01:001:0174, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДП № 078280 (а.с.9, 10, 11-13).

З договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня», вбачається, що позивач передав відповідачу в оренду вищезазначену земельну ділянку строком на 7 років - до 01 листопада 2015 року включно (а.с.31-33).

01 січня 2016 року, після закінчення строку дії вказаного договору оренди земельної ділянки, між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня» укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки строком на 10 років (а.с.34-36).

Спірний договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року зареєстрований державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31463921 від 20 вересня 2016 08:41:25) (а.с.4)

З акту приймання-передачі земельної ділянки по договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року вбачається, що відповідач прийняв земельну ділянку в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років. Жодних застережень щодо стану земельної ділянки зазначений акт не містить (а.с.42).

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що відповідно до вищезазначених договорів оренди земельної ділянки від 01 листопада 2008 року та від 01 січня 2016 року розрахунок за користування земельною ділянкою проводився з позивачем у повному обсязі та в строк визначений умовами договору, що підтверджується доданими до матеріалів справи відомостями на видачу орендної плати, в тому числі і за 2016 рік, та відповідними накладними №407, №785, №216 та пояснення свідків у суді першої інстанції (а.с.27, 28, 53-56, 57, 58, 60).

Судом було встановлено та визнавалося відповідачем спірний договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року позивач не підписував.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що оспорюваний ним договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року він не підписував, згоду на його укладення не надавав, підписи у спірному договорі та акті приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 01 січня 2016 року є підробленими, і є порушенням норм цивільного законодавства щодо форми та змісту правочину та є підставою для визнання його недійсним (а.с.2,3).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції послався на те, що за наявності зазначених обставин саме по собі підписання договору іншою особою, не може бути підставою для визнання договору оренди землі недійсним, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

При цьому, розділом V Закону України «Про оренду землі» врегульовано зміну, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 16,650 га кадастровий номер :01:001:0174, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДП № 078280 (а.с.9, 10, 11-13).

З договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня», вбачається, що позивач передав відповідачу в оренду вищезазначену земельну ділянку строком на 7 років - до 01 листопада 2015 року включно (а.с.31-33).

01 січня 2016 року, після закінчення строку дії вказаного договору оренди земельної ділянки, між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня» укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки строком на 10 років (а.с.34-36).

Спірний договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року зареєстрований державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31463921 від 20 вересня 2016 08:41:25) (а.с.4)

З акту приймання-передачі земельної ділянки по договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року вбачається, що відповідач прийняв земельну ділянку в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років. Жодних застережень щодо стану земельної ділянки зазначений акт не містить (а.с.42).

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що відповідно до вищезазначених договорів оренди земельної ділянки від 01 листопада 2008 року та від 01 січня 2016 року розрахунок за користування земельною ділянкою проводився з позивачем у повному обсязі та в строк визначений умовами договору, що підтверджується доданими до матеріалів справи відомостями на видачу орендної плати, в тому числі і за 2016 рік, та відповідними накладними №407, №785, №216 та пояснення свідків у суді першої інстанції (а.с.27, 28, 53-56, 57, 58, 60).

Судом було встановлено та визнавалося відповідачем спірний договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року позивач дійсно не підписував.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

В п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, спірний договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року ОСОБА_2 дійсно не підписував, що в судовому засіданні в суді першої інстанції та апеляційної інстанції визнав відповідач, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійним такого договору.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Перше травня» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки скасувати.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №168 від 01 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Перше травня», зареєстрований приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер: 31463921 від 20.09.2016 08:41:25).

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Перше травня» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 157 грн. 52 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді