Справа №588/184/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/81/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк»

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.01.2011 року у розмірі 58766,75 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.01.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого позичальниця отримала 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений банком. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 13.11.2016 року, виникла заборгованість 58766,75 грн., яка складається з: 20414,37 грн. - заборгованість за кредитом; 12854,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22223,27 грн. - пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2774,61 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, що і стало підставою звернення до суду.

Також до суду звернулась ОСОБА_3 із зустрічним позовом, у якому просила суд визнати недійсним кредитний договір від 04.01.2011 року, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.10.2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банка заборгованість за договором № б/н від 04.01.2011 року у розмірі 21192,09 грн., яка складається з: 18278,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2913,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним позовом - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 577,60 грн. компенсації судового збору за подання позовної заяви.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині зменшення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, а також в частині відмови у стягненні пені та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та постановити нове про задоволення позову у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку у повному обсязі, оскільки заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком кредитний договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві, та в яких визначені розмір та підстави стягнення заявлених у позові розміру відсотків, пені та штрафів, а також збільшення кредитного ліміту банком в односторонньому порядку. Крім того, згода з вказаними умовами підтверджується частковим погашенням відповідачем кредитної заборгованості.

Представник банку в судовому засідання підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити.

Відповідач просила рішення залишити без змін, а скаргу відхилити. Вона визнала своій підпис на представленій банком довідці про умови кредитування, але пояснила, що їй така довідка не була видана.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі було укладено кредитний договір, але у встановленій законом формі ними не було досягнуто домовленості щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами та відповідальності у разі неналежного виконання умов кредитного договору. Тому, враховуючи суму сплачених відповідачем коштів в погашення заборгованості, місцевий суд, дійшов висновку, що сума заборгованості по тілу кредиту становить 18278,50 грн., яка підлягає стягненню разом з відсотками за користування кредитними коштами відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

В частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 рішення суду не оскаржується.

Проте повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що 04.01.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна» розмір кредитного ліміту зазначено 10000,00 грн. (а.с. 17).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне «Я згоден (-на) з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умовами та Правилами надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Я зобовязуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.»

Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ОСОБА_3 не підписані (а.с. 18-52).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти по картковому рахунку ОСОБА_3 № 801018 13.03.2013 року кредитний ліміт по рахунку було збільшено до 25000,00 грн. (а.с. 16).

Також, банком надано довідку, відповідно до якої термін дії карти № 801018 становить до лютого 2017 року, а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 04.01.2011 року, підписану ОСОБА_3, якою визначено, зокрема, розмір відсотків за користування кредитом, пені та штрафу за неналежне виконання умов кредитного договору.

Таким чином, суд правильно визнав, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із анкети-заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних ОСОБА_3 04.01.2011 року.

Підставами позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаним Умов та правил, а також Тарифів банку.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

ОСОБА_3 взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконала внаслідок чого виникла заборгованість.

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 13.11.2016 року складає 58766,75 грн., з яких: 20414,37 грн. тіло кредиту; 12854,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22223,27 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2774,61 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Проте банком не було надано доказів про погодження з позичальником ОСОБА_3 у письмовій формі умов кредитного договору щодо збільшених відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Тому, позовні вимоги по стягненню кредитної заборгованості за відсотками у заявленому в позові розмірі є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

Як вбачається з Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 04.01.2011 року, підписаної відповідачем, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується наступним чином: пеня (1)=(базова відсоткова ставка по договору)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту + пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму більше 50,00 грн.

Крім того, даною довідкою передбачений штраф за порушення строків платежів більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн.+5 % від суми заборгованості.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи умови застосування штрафу та пені визначені в кредитному договорі, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків невиконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Відповідно до нового розрахунку заборгованості, зробленого банком відповідно до умов кредитного договору, що були погоджені його сторонами у письмові формі, розмір заборгованості станом на 13.11.2016 року складає: 20134,37 грн. заборгованість за наданим кредитом; 9995,70 грн. заборгованість за відсотками; 480,00 грн. заборгованість за пенею, а всього 30610,07 грн.

На підставі викладеного колегія суддів визнає, що станом на 13.11.2016 року заборгованості по кредиту складає 30610,07 грн., у тому числі: 20134,37 грн. - заборгованість за наданим кредитом; 9995,70 грн. заборгованість за відсотками; 480,00 грн. пеня.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на підставі 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову 833,40 грн. та за подання апеляційної скарги 916,74 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 жовтня 2017 року змінити і викласти резолютивну частину в такій редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.01.2011 року в сумі 30610 грн. 07 коп., в тому числі: тіло кредиту 20134 грн. 37 коп.; відсотки за користування кредитом 9995 грн. 70 коп.; пеня 480,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» у відшкодування фактично понесених судових витрат 833,40 грн. за подання позову та 916,74 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.01. 2018 року.

Судді: