Справа № 201/8557/17
Провадження № 2-др/201/7/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

(додаткове)

21 лютого 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участі секретаря - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» про винесення додаткового рішення по цивільній справі №201/8557/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту овердрафту,

ВСТАНОВИВ:

З 14.06.2017р. в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №201/8557/17 за позовом ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту овердрафту (а.с. № 3-4).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017р. позовні вимоги ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» були задоволені (а.с. № 39-40).

31.01.2018р. до суду надійшла заява ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» про винесення додаткового рішення по даній цивільній справі, оскільки з приводу заявленої позивачем у позові вимоги про розірвання договору №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р., укладений між ПАТ «АБ «Радабанк» і ОСОБА_1 рішення не було ухвалене.

Сторони в судове засідання 21.02.2018р. не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що в матеріалах справи є відповідні докази, про причини неявки суд не сповістили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» про винесення додаткового рішення, вважає за можливе ухвалити додаткове рішення з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Приймаючи до уваги, що 13.12.2017р. по справі було ухвалено заочне рішення, то додаткове рішення по справі також має бути заочним.

Разом з тим, враховуючи розяснення, що містяться в п.п. 5, 20 Постанові Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009р. « Про судове рішення у цивільній справі» додаткове до заочного рішення не може бути оскаржене відповідачем до суду, що його ухвалив, в порядку перегляду заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем було заявлено дві вимоги: про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» за договором №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р. в розмірі 10 007грн. 25коп., з яких: прострочена заборгованість по нарахованим процентам в сумі 4117грн. 54коп., пеня на прострочену заборгованість по ліміту овердрафту в сумі 3120 грн. 33коп. і пеня нарахована на прострочені проценти в сумі 2769грн. 38коп.; про розірвання договору №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р., укладеного між ПАТ «АБ «Радабанк» та ОСОБА_1

Проте, рішенням суду вирішено вимоги лише щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 10 007грн.25коп., а питання щодо вирішення вимоги про розірвання договору під час розгляду справи не вирішувалося ( а.с. № 39-40).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п.п. 12.6. договору №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р. цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами зобовязань відповідно до умов цього договору (а.с. № 10-12).

Відповідно до п.п. 1.3. договору №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р. остаточним терміном повернення овердрафту є 26.12.2014р. (а.с. № 10-12).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем істотно порушуються умови договору №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р., у звязку з чим, позивач двічі звертався до суду із позовними заявами про стягнення грошових коштів за договором № 1811/ФКР505/0 від 27.12.2013р. і заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015р. по цивільній справі №201/15327/14ц та заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2016р. по цивільній справі №201/4141/16-ц, його вимоги задоволені в повному обсязі. Таким чином, як наслідок, позивач значною мірою позбавляється свого права на повернення наданих відповідачу при укладені договору коштів (а.с. № 15-16,17-18).

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе позовні вимоги ПАТ «АБ» Радабанк» про розірвання договору №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р., укладеного між ПАТ «АБ «Радабанк» та ОСОБА_1 задовольнити.

З урахуванням положень п. 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, строк для оскарження додаткового рішення суду має становити 30 днів.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» ст. ст. 509, 526, 530, 610-612, 651 ЦК України, ч. 2 ст.247, ст.ст. 270, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» до ОСОБА_1 про розірвання договору про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013п. задовольнити.

Розірвати договір №18113/ФКР505/0 про встановлення ліміту овердрафту від 27.12.2013р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк» та ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.