Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/9161/18
Провадження № 2/644/2763/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді- ОСОБА_1, за участю секретаря М.М. Яковлевої, розглянувши цивільну справу № 644/9161/18, н/п 2/644/2763/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду зі вказаним позовом та просила в порядку поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності визнати за нею право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, набутої за час шлюбу. Також просила стягнути з відповідача витрати, які вона понесла на професійну правничу допомогу у розмірі 1777 грн. згідно попереднього розрахунку.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В період шлюбу було придбано спірну квартиру, яка була зареєстрована на ім'я чоловіка та старшої дочки ОСОБА_4 Отже, спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набута за час їх перебування у шлюбі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги в частині визнання права власності підтримала в повному обсязі, на стягненні судового збору з відповідача у розмірі 704,80 грн. не наполягала, просила стягнути витрати, які вона понесла на професійну правничу допомогу у розмірі 1777 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони з 28 червня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі . (а.с. 5)

За час перебування в шлюбних відносинах в сторін народилося двоє дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с 17-18)

Як вбачається з копії договору купівлі- продажу від 11.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за р. № 1749 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що діє як законний представник за свою малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, придбали квартиру АДРЕСА_2, яка відповідно до ст. 71 СК України є спільним сумісним майном подружжя.

Залучення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в якості третьої особи суд вважає недоцільним, оскільки самі позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є її законними представниками.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2013 року ? частина спірної квартири зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3 та ? частина за ОСОБА_4, законним представником якої є ОСОБА_2, що також підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26.11.2018 року.

Згідно звіту ФОП ОСОБА_7 від 20.11.2018 ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 складає 149 650 грн.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, оскільки сторонами було визнано факт набуття вищезазначеного майна в період шлюбу, а тому згідно ч.1 ст.82 ЦПК України зазначений факт не підлягає доказуванню.

Згідно з ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частинами 1,2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду

України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про поділ майна та визнання за позивачем права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Питання про судові витрати вирішуються судом у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України.

На підставі договору про надання правової допомоги № 7 від 17.11.2018 рок, та виписки з договору № 7-А від 17.11.2018 р., суду надано попередній розрахунок суми судових витрат, які понесла ОСОБА_2, відповідно до якого витрати, повязані з розглядом справи склали 1777 грн., що також підтверджується квитанцією № 5088.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з вимогами ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - з відповідача на користь позивача покладаються витрати по оплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., однак, враховуючи, що позивач відмовилась від стягненні судового збору з відповідача, то у відповідності з вимогами п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суд стягує витрати, повязані з професійною правничою допомогою у розмірі 1777 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,133, 37,141,265 ЦПК України, ст. ст.368, 372 ЦК України, ст. ст. 70,71 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини квартири № 50 (пятдесят) в будинку № 84 (вісімдесят чотири) по вулиці Миру в місті Харкові в порядку поділу майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 1777 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21.12.2018 року.

Позивач ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: м. 61106, Харків, АДРЕСА_4.

Відповідач ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса: м. 61106, Харків, АДРЕСА_4.

Суддя - І.К. Ізмайлов