АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/1856/15-ц
Проваджння № 22-ц/792/168/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/1856/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 25 червня 2015 року (суддя Стельмах Д.В.) по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення з аборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" звернулося до суду з позовом в якому просило стягнути із відповідачів в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 324,12 дол. США та неустойку в сумі 8 906, 44 грн..

Зазначало, що 14 листопада 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0210/07/17-Z, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 6 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % на рік. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки відповідно до умов якого остання виступає поручителем та зобов'язовується солідарно із позичальником відповідати перед банком за виконання кредитного зобов'язання. Банк взяті на себе зобов'язання щодо надання коштів виконав, тоді як відповідачі свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконали. У зв'язку із цим в них виникла заборгованість яку позивач просив стягнути із відповідачів солідарно.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 25 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість у розмірі 2 324,12 дол. США, що еквівалентно станом на 13 лютого 2015 року 60 237,76 грн. та 3 906,44 грн. пені, 5000 грн. штрафу. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в частині стягнення заборгованості з поручителя, послалася на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стельмах Д.В. Провадження № 22-ц/792/168/18

Доповідач -Костенко А.М. Категорія № 27

Зазначала, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме апелянта не було повідомлено належним чином про час та місце судове засідання, тим самим позбавлено її можливості скористатися правами, передбаченими ст. 27 ЦПК України.

Крім того, строк виконання основного зобов'язання настав у липні 2014 року, оскільки ОСОБА_2 останній раз здійснив погашення чергового платежу по кредитному договорі в червні 2014 року. Вимога до апелянта, як до поручителя була пред'явлена банком шляхом подання до суду позову в березні 2015 року, таким чином банком було пропущено шестимісячний строк для предявлення вимоги до поручителя за договором поруки, який було укладено в забезпечення виконання основого зобов'язання по кредитному договору та вважається припиненим.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожен окремо подали до апеляційного суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 10, 11 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення), якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов'язком суду.

За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення) особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях.

В силу ч. 1 ст. 158, ч. 1 ст. 169 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення) належне повідомлення судом осіб, які беруть участь у справі, про її розгляд у судовому засіданні є обов'язковим. Неявка в судове засідання сторін, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, перешкоджає розгляду справи.

Порядок повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи встановлений ст.ст. 74-76 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення), про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи може свідчити розписка.

Неповідомлення судом учасників процесу про дату судового засідання є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Як передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Із положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення) слідує, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання суду, натомість суд першої інстанції розглянув справу без її участі та ухвалив рішення.

Недотримання судом норм матеріального та процесуального права призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд і в силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, оскаржуване рішення суду відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

При ухваленні нового рішення колегія суддів приймає до уваги наступне.

Так судом правильно встановлено, що 14 листопада 2007 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступник якого ПАТ Банк Форум») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0110/07/17-Z, за яким банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 6000 доларів США строком на 10 років. За цим договором ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі до 13 листопада 2017 року ануїтентними платежами щомісячно в сумі не менше 50 доларів США, також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13 % відсотків річних. Сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. Позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банк має право вимагати дострокового поверненню кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання, вимагати погашення заборгованості у повному обсязі. За несвоєчасне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує банку неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення з суми неповернутого кредиту.

14 листопада 2007 року з метою забезпечення повернення кредитних коштів по вищевказаному кредитному договору між акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступник якого ПАТ Банк «Форум») та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 0110/07/17-Z від 14 листопада 2017 року. У разі невиконання позичальником умов кредитного договору поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення коштів. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання останнім умов кредитного договору. Порука припиняється з припиненням зобов'язань за кредитним договором, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимогу до поручителя.

Банком свої зобов'язання по кредитному договору були виконані та ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в сумі 6000 доларів США.

З червня 2014 року ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитного договору.

В зв'язку з цим, відповідно до умов кредитного договору банк 10 листопада 2014 року направив позичальнику та поручителю вимогу про повне дострокове погашення кредиту заборгованості по кредитному договору, протягом семи календарних днів від дати направлення вимоги, яка станом на 4 листопада 2014 року по тілу кредиту і відсоткам в загальному складала 2247,36 доларів США та пені в сумі 57,23 долара США.

Отже, своєю вимогою про дострокове погашення банк змінив термін дії кредитного договору та виконання основного зобов'язання за договором, яке позичальник зобов'язаний був виконати та повністю погасити заборгованість по кредиту до 17 листопада 2014 року.

В червні 2014 року позичальник здійснив останню оплату за кредитним договором.

З 2013 року правонаступником АКБ «Форум» є ПАТ «БАНК ФОРУМ».

16.06.2014 розпочалася процедура ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію, яка триває на даний час.

У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 12 лютого 2015 року виникла заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору в розмірі 2324,12 доларів США, з яких 2104,92 долари США заборгованість по тілу кредиту, 219,2 долари США заборгованість по процентам, 3906,44 грн. пеня.

Вказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором поруки, розрахунком суми заборгованості та іншими матеріалами справи.

Ст. 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно п. 1 ст. 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язань, забезпечених порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Як вбачається з п. 2.6 кредитного договору сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами, отже судом встановлено, що кредитним договором передбачено сплату позичальником процентів, розмір яких визначений договором, до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, тобто і за період після закінчення терміну дії кредитного договору.

Виходячи із вищезазначених норм Цивільного кодексу України можна зробити висновок про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та до його фактичного виконання передбачено чинним законодавством.

Таким чином, у разі невиконання умов кредитного договору та неповернення кредитних коштів після закінчення дії кредитного договору в даній конкретній справі позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти після спливу строку дії договору в розмірі, визначеному кредитним договором.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив у постанові від 21 вересня 2016 року (№ 6-1252цс16).

Отже, за таких обставин позов банку підлягає задоволенню частково в частині солідарного стягнення з позичальника і поручителя тіла кредиту, відсотків за користування кредитом і пені, а в частині стягнення штрафу слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з п. 4.4. кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 (крім п. 3.3.2) цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.

За п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно п. 2.3 цього договору, не пізніше визначеного п. 1.2 цього договору строку ( 13 листопада 2017 року) повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

В своїй позовній заяві позивач вказав як на підставу нарахування штрафу порушення позичальником п. 3.3.7 кредитного договору.

За п. 3.3.7 кредитного договору позичальник протягом дії договору зобов'язаний страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях.

Однак, позивачем не надано жодних достеменних та переконливих доказів порушення позичальником пп. 3.3.7 кредитного договору, в матеріалах справи взагалі відсутні будь які дані чи правочини про укладення між сторонами договору застави чи іпотеки в забезпечення вищевказаного кредитного договору, а тому відсутні підстави для стягнення штрафу в розмірі 5000 грн., передбаченого п. 4.4. договору.

Доводи апеляційної скарги, що оскільки несплата чергового платежу ОСОБА_2 було допущено, починаючи з червня 2014 року та саме протягом шести місяців з липня 2014 року у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя, однак таку вимогу банк пред'явив лише в позовній заяві до суду в березні 2015 року, а тому договір поруки припинився слід відхилити.

Згідно ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається з договору поруки дія цього договору припиняється з припиненням зобов'язань за кредитним договором або якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимогу до поручителя.

При цьому, відповідно до умов кредитного договору банк 10 листопада 2014 року направив позичальнику та поручителю вимогу про повне дострокове погашення кредиту заборгованості по кредитному договору, протягом семи календарних днів від дати направлення вимоги, отже своєю вимогою про дострокове погашення банк змінив термін дії кредитного договору та виконання основного зобов'язання за договором, яке позичальник зобов'язаний був виконати та повністю погасити заборгованість по кредиту до 17 листопада 2014 року, тобто згідно до ст. 559 Цивільного кодексу України саме з цього часу у позивача виникало право протягом шести місяців пред'явити вимогу до поручителів в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, а з позовом банк звернувся в березні 2015 року в межах шестимісячного строку.

У зв'язку з цим, доводи апеляційної скарги, що строк виконання основного зобов'язання настав в липні 2014 року та банк протягом шести місяців з цієї дати мав право пред'явити вимогу до поручителя, не відповідає умовам кредитного договору та договору поруки, нормам чинного законодавства, оскільки строк настання основного зобов'язання встановлений кредитним договором.

Також, саме по собі порушення позичальником умов кредитного договору щодо погашення заборгованості по кредитному договору не обумовлює обов'язок чи право банку виключно протягом шести місяців звернутись з вимогою до поручителів з моменту такого порушення, так як знову ж таки строк виконання основного зобов'язання -17 листопада 2014 року

З врахуванням викладеного доводи апеляційної скарги про припинення договору поруки на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України є необґрунтованими.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково та стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі у розмірі 2 324,12 дол. США, що еквівалентно станом на 13лютого 2015 року 60 237,76 грн., з яких 2104,92 долари США заборгованість по тілу кредиту, 219,2 долари США заборгованість по процентам, а також пеня в розмірі 3 906,44 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 25 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, (проживаючого по АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1), ОСОБА_1 (проживаючої в АДРЕСА_2, ід. код НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (м. Київ бульвар Верховної Ради, 7, ЄДРПУО 21574573) заборгованість по кредитному договору № 0110/07/17-Z від 14 листопада 2007 року в розмірі 2 324,12 дол. США, що еквівалентно 60 237,76 грн., з яких 2104,92 долари США заборгованість по тілу кредиту, 219,2 долари США заборгованість по процентам, а також пеню в розмірі 3 906,44 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, (проживаючого по АДРЕСА_1, ІК НОМЕР_1), ОСОБА_1 (проживаючої в АДРЕСА_2, ІК НОМЕР_2) в дохід держави по 320 грн. 83 коп. з кожного понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 січня 2018 року.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Згідно з оригіналом А.М. Костенко