Справа № 159/5001/17
Провадження № 2/159/264/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (м. Ковель, вул. Садова, 10/40 ), до ОСОБА_2 (м. Ковель, вул. Старицьких, 49/2) про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 18.02.2013 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що коштів, які сплачує відповідач недостатньо для задоволення матеріальних потреб дитини. Крім цього позивач вказує, що відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.12.2017 року становить 1860 гривень, а відповідно до закону ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року становить 1860 гривень, з 01.07.2018 року 1944 гривні, з 01.12.2018 року 2027 гривень. Відповідач працездатний, а тому здатний сплачувати аліменти, необхідні для забезпечення належного рівня життя дитини.

На підставі викладеного, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач подав відзив на предявлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема зазначив, що наведені факти позивачем в позові є необєктивними, надуманими та не відповідають обставинам справи. Так, зокрема відповідач вказує, що з 18.06.2012 року він не працює, не має сталого стабільного доходу та його матеріальний стан не змінився. Таким чином, виходячи з наведеного, відповідач просив відмовити в задоволені позову, оскільки позивачем не надано суду доказів зміни матеріального стану сторін.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорта позивача серії АЮ № 133892, виданого 28.10.2010 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, встановлено, що 24.04.2010 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, який 01.03.2013 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Згідно рішення Ковельського міськрайоного суду від 18.02.2013 року, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 гривень щомісячно починаючи з 21.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Після винесення судом рішення від 18.02.2013 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2017 року - 2027 грн.

Відповідач має вік 28 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі по 1200 грн. щомісячно.

Визначений розмір аліментів в сумі 1200 грн. щомісячно, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Доводи відповідача про його незадовільний матеріальний стан, не впливають на першочерговий висновок суду про розмір аліментів, оскільки прожитковий мінімум для дитини відповідного віку значно збільшився, а призначений розмір аліментів не суттєво більший від половини такого прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Враховуючи визначені ст. 182 СК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти в розмірі 1200 грн. щомісяця.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (м. Ковель, вул. Старицьких, 49/2, паспорт серії АЮ № 003543 виданий 26.06.2006 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_1) на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2013 року, та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (м. Ковель, вул. Старицьких, 49/2, паспорт серії АЮ № 003543, виданий 26.06.2006 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Ковель, вул. Садова, 10/40, паспорт серії АЮ № 133892, виданий 28.10.2010 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області), аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (м. Ковель, вул. Старицьких, 49/2, паспорт серії АЮ № 003543, виданий 26.06.2006 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_1) в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, які не були присутні при його оголошенні протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий: ОСОБА_4