АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 683/1239/16-ц
Провадження № 22-ц/792/961/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю апелянта та його представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 4 квітня 2018 року, ухвалене суддею Андрощуком Є.М.,

встановила:

В травні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 27 746,90 коп.

На обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору №490930628 від 13.01.2015 року, укладеного між ним та відповідачем останній отримав кредит у розмірі 27 746 грн. 90 коп.

В зв'язку з невиконанням умов договору станом на 13.01.2015 року прострочена заборгованість за кредитом становить 25377.22 грн., за відсотками - 2369,68 грн., яку позивач просив суд стягнути з позичальника. Також просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1378 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В зв'язку зі зміною кредитора у зобов'язанні ухвалою суду від 25.01.2018 року було замінено позивача на ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням Старокостянтинівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2018 року позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 27746,90 грн. заборгованості по кредиту та 1378 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування вимог апелянт зазначив, що суд не врахував тієї обставини, що він не мав невиконаних зобов'язань перед ПАТ «Альфа-Банк», що підтверджено СМС - повідомленням. Договір факторингу укладений без його відома та повідомлення, тому товариство є неналежним позивачем в справі. Оскільки його не повідомлено про зміну кредитора, він має право не виконувати грошове зобов'язання. Суд неправомірно стягнув з нього судові витрати по сплаті позивачем судового збору, оскільки він користується пільгами по сплаті судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив суд апеляційної інстанції відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача в суд не з'явився, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом невірно було вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №490930628 від 13.01.2015 року відповідач ОСОБА_1 отримав у ПАТ «Альфа-Банк» кредит в розмірі 27746,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,9% річних з визначеним строком користування кредитом до 14.01.2020 року.

Позичальник станом на 13.01.2015 року має заборгованість по сплаті кредитної суми в розмірі 25377,22 грн. та 2369,68 грн. боргу по сплаті процентів.

Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких зобов'язань, встановлених договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором.

Банком на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про досудове врегулювання спору від 19.04.2016 року, в якій кредитна установа запропонувала боржнику сплатити кредитний борг в розмірі 27746,90 грн., попередивши позичальника про стягнення всієї суми кредиту в судовому порядку у випадку невиконання цієї вимоги. Однак до цього часу кредитний борг залишився не сплаченим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (стаття 1078 ЦК України).

14.11.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №4-АБ/КІ, відповідно до якого товариство зобов'язалося передати грошові кошти в розпорядження банку, а банк зобов'язався відступити товариству свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору.

На виконання умов цього договору між його сторонами був підписаний акт приймання-передачі. Відповідно до даних, які містяться в додатку №1 до договору, крім іншого, було також передано право вимоги по грошовому зобов'язанню ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги кредитора суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, тому повинен сплати суму основного боргу з урахуванням процентів на користь нового кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справа містить докази, подані позивачем і не спростовані відповідачем на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві.

Це, зокрема, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 в зв'язку з невиконанням умов кредитного договору №490930628 від 13.01.2015 року; виписка по особовому рахунку боржника; вимога про досудове врегулювання спору з доказами її направлення на адресу позичальника; договір факторингу №4-АБ/КІ від 14.11.2016 року; додаток №2 до договору факторингу, акт приймання-передачі; додаток №1 до договору факторингу із зазначенням переліку боржників, вимоги по кредитних зобов'язаннях яких передані новому кредитору, зокрема, ОСОБА_1

Посилання апелянта на відсутність грошових зобов'язань перед первісним кредитором, ПАТ «Альфа-Банк» є безпідставними, оскільки не підтверджено доказами. СМС - повідомлення, яким апелянт обґрунтовує відсутність кредитного зобов'язання перед банком не може бути доказом цієї обставини.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неналежного кредитора в справі, і відсутності у апелянта обов'язку по сплаті кредитної заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

В даному випадку боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. При цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості погашати заборгованість первісному кредитору і таке викоання було б належним.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

В той же час суд помилково стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.п. 9, 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди 1 та 2 груп; учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Як вбачається з змісту посвідчення серії НОМЕР_2, виданого 11.12.2015 року та посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 14.11.2016 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, йому встановлено 2 групу інвалідності.

За таких обставин стягнення судом з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судових витрат по сплаті судового збору є помилковим.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 4 квітня 2018 року в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 1378 грн. судових витрат по сплаті судового збору відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16.07.2018 року.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Андрощук Є.М. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27