Провадження № 22-ц/801/62/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуСправа № 127/16577/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

Секретар: Пантелеймонова А.І.

За участю: позивача ОСОБА_3 і її представника - адвоката ОСОБА_4; відповідача ОСОБА_5 і її представника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 і її представника - адвоката ОСОБА_6

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2018 року у цивільний справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,

Рішення ухвалила суддя Вохмінова О.С.

Рішення ухвалено о 9.36 год. у м. Вінниці

Дата складання повного тексту рішення 27 липня 2018 року,

В с т а н о в и в :

2 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 7 липня 2017 року о 12.35 год. ОСОБА_5 розмістила на своїй сторінці користувача мережі Facebook під іменем «Olqa Gandurska» запис: «Сьогодні у вічи впала матеріальна допомога одній «небайдужій» вінничанці, яка періодично підпрацьовує тітушкою місцевої влади. 1. Виявляється, що Вінницька мерія гарно платить за таку роботу. Так, пані ОСОБА_3 отримала 18 тисяч 167 гривень у вигляді матеріальної допомоги (рішення виконкому №24.11.2016 р. № 2751) За що? За те, що приходить гавкати на активістів створюючи картинку задоволення роботою ВМР. 2. Ця пані разом з ще одними «небайдужими» вінничанами (таким паном ОСОБА_7 також любителем попрацювати тітушкою) отримали на свою громадську організацію 1 млн. гривень та комп'ютерного обладнання майже на 20 тисяч гривень. Думаю якщо поритися то ще можна багато цікавого побічити про цих так званих «небайдужих» вінничан». При цьому відповідач без дозволу розмістила фотозображення ОСОБА_3

Таку інформацію вона вважає неправдивою, образливою і такою, що принижує її, порушує її особисті немайнові права.

Вона дійсно у листопаді 2016 року зверталася до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради для отримання матеріальної допомоги на лікування дитини ОСОБА_8, 2008 року народження, надавши всі необхідні документи. 24 листопада 2016 року виконавчий комітет Вінницької міської ради прийняв рішення № 2751 про надання такої допомоги в сумі 18 167,00 грн. Гроші передані матері дитини - ОСОБА_9.

Вона вважає, що відповідач навмисне поширила недостовірну інформацію і в образливій, грубій формі, використовуючи принизливі слова «тітушка», «гавкати», стверджувала, що матеріальна допомога є платою Вінницької міської ради за «роботу» і за те, що вона «підпрацьовує тітушкою місцевої влади» та «приходить гавкати на активістів створюючи картинку задоволення роботою ВМР».

Вважає, що такі висловлювання відповідача створюють негативне враження про неї, як громадського діяча, підривають її авторитет, шкодять репутації і принижують честь та гідність, тому просила визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_5 на своїй сторінці користувача мережі Facebook під іменем «Olqa Gandurska»: «Сьогодні у вічи впала матеріальна допомога одній «небайдужій» вінничанці, яка періодично підпрацьовує тітушкою місцевої влади. 1. Виявляється, що Вінницька мерія гарно платить за таку роботу. Так, пані ОСОБА_3 отримала 18 тисяч 167 гривень у вигляді матеріальної допомоги (рішення виконкому №24.11.2016 р. № 2751) За що? За те, що приходить гавкати на активістів створюючи картинку задоволення роботою ВМР. 2. Ця пані разом з ще одними «небайдужими» вінничанами (таким паном ОСОБА_7 також любителем попрацювати тітушкою) отримали на свою громадську організацію 1 млн. гривень та комп'ютерного обладнання майже на 20 тисяч гривень. Думаю якщо поритися то ще можна багато цікавого побічити про цих так званих «небайдужих» вінничан»; зобов'язати ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на своїй сторінці користувача мережі Facebook під іменем «Olqa Gandurska» резолютивної частини рішення суду у найближчий час з дня набрання рішенням суду законної сили, тим же шрифтом, що і оскаржуване повідомлення, не допускаючи при цьому жодних коментарів, також стягнути з відповідача на її користь завдану моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права - честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію розміщену ОСОБА_5 на сторінці користувача мережі Facebook під іменем «Olqa Gandurska» 07.07.2017 року, а саме: «Сьогодні у вічи впала матеріальна допомога одній «небайдужій» вінничанці, яка періодично підпрацьовує тітушкою місцевої влади. 1. Виявляється, що Вінницька мерія гарно платить за таку роботу. Так, пані ОСОБА_3 отримала 18 тисяч 167 гривень у вигляді матеріальної допомоги (рішення виконкому №24.11.2016 р. № 2751) За що? За те, що приходить гавкати на активістів створюючи картинку задоволення роботою ВМР».

Зобов'язано ОСОБА_5 спростувати недостовірну і таку, що порушує особисті немайнові права - честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію шляхом розміщення на сторінці користувача мережі Facebook під ім'ям «Olqa Gandurska» вступної та резолютивної частини даного рішення після набрання ним чинності.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судовий збір в сумі 1 440 грн.

В решті позову у задоволенні відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 і її представник - адвокат ОСОБА_6 просять повністю скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

Зазначили, що відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції від 19 липня 2018 року про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. Рішення суду вважають незаконним; корупційно спрямованим на підтримку місцевої антиукраїнської влади та продажних найманців, які традиційно ненавидять активістів Революції Гідності; надуманим, а також спрямованим на дискримінацію ОСОБА_5 та інших активістів Вінницького Майдану і спрямованим на продовження порушення прав і свобод та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_5; таким, що винесене із порушенням норм процесуального і матеріального права, тому воно має бути скасоване повністю.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

В судовому засіданні відповідач і його представник підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Позивач і її представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» № 452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у місті Вінниці.

Відповідно до частини 6 статті 147 та абзацу 3 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Вінницької області продовжував здійснювати правосуддя до початку роботи Вінницького апеляційного суду.

Вінницький апеляційний суд розпочав роботу 12 листопада 2018 року, в зв'язку з чим справу передано до новоутвореного суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги рішення суду оскаржує відповідач ОСОБА_5 і її представник - адвокат ОСОБА_6 лише щодо часткового задоволення позову (том 2 а. с. 54-62).

Тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення лише в оскаржуваній відповідачем і її представником частині.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_5 7 липня 2017 року 0 12.35 год. розмістила на своїй сторінці користувача мережі Facebook під іменем «Olqa Gandurska» запис: «Сьогодні у вічи впала матеріальна допомога одній «небайдужій» вінничанці, яка періодично підпрацьовує тітушкою місцевої влади. 1. Виявляється, що Вінницька мерія гарно платить за таку роботу. Так, пані ОСОБА_3 отримала 18 тисяч 167 гривень у вигляді матеріальної допомоги (рішення виконкому №24.11.2016 р. № 2751) За що? За те, що приходить гавкати на активістів створюючи картинку задоволення роботою ВМР. 2. Ця пані разом з ще одними «небайдужими» вінничанами (таким паном ОСОБА_7 також любителем попрацювати тітушкою) отримали на свою громадську організацію 1 млн. гривень та комп'ютерного обладнання майже на 20 тисяч гривень. Думаю якщо поритися то ще можна багато цікавого побічити про цих так званих «небайдужих» вінничан».

Факт поширення цієї інформації у такий спосіб визнала відповідач по справі ОСОБА_5

За правилами частини 1 статті 82 ЦПК України визнані учасниками справи обставини не підлягають доказуванню.

14 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Вінницького міського голови ОСОБА_11 із заявою про надання матеріальної грошової допомоги на лікування дитини ОСОБА_8, 2008 року народження, додавши необхідні документи (том 1 а. с. 45-47, 48-52).

Заява зареєстрована у Вінницькій міській раді 15.11.2016 року за індексом Б-08-104660 (том 1 а. с. 45).

ОСОБА_3 у заяві вказала, що така допомога потрібна для лікування дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, підтвердивши необхідність лікування доданим направленням (том 1 а. с. 48-49) та потребу у матеріальній допомозі, надавши акт обстеження матеріально-побутових умов проживання особи, яка звертається за матеріальною допомогою від 14 листопада 2016 року, оформленим Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, який містить висновки і пропозиції про те, що ОСОБА_3 потребує надання матеріальної грошової допомоги (том 1 а. с. 50-51)

24 листопада 2016 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 2751 «Про надання матеріальної грошової допомоги мешканцям міста Вінниці», яким ОСОБА_3 надано матеріальну грошову допомогу за пропозицією міської комісії в сумі 18 167 грн. (а. с. 44).

Згідно витягу з протоколу № 36 засідання міської комісії по розгляду заяви ОСОБА_3 про надання матеріальної допомоги відбулося 17 листопада 2016 року (а. с. 43).

Згідно розписки від 15.12.2016 року мати дитини ОСОБА_8 - ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_3 матеріальну допомогу на лікування дочки у сумі 18 167 грн. (том 1 а. с. 53).

Також судом першої інстанції встановлено, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.11.2016 року № 2751 не оскаржувалося, не скасоване і не визнане незаконним в установленому законом порядку, тобто є чинним на даний час, а відповідач ОСОБА_12 не надала належних і допустимих доказів у підтвердження того, що отримана ОСОБА_3 матеріальна грошова допомога в сумі 18 167 грн. надавалась їй цим рішенням з іншою метою.

Виходячи із таких встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що твердження відповідача щодо неправомірності отримання ОСОБА_3 матеріальної допомоги є безпідставним.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що поширена ОСОБА_5 інформація про ОСОБА_3, що вона «періодично підпрацьовує тітушкою місцевої влади», «Вінницька мерія гарно платить за таку роботу», отримала матеріальну грошову допомогу в розмірі 18 167 грн. «за те, що приходить гавкати на активістів», є неправдивою і є твердженням відповідача про конкретні факти, а не її оціночним судженням, оскільки такі висловлювання містять конкретну інформацію про події й особу, і така інформація викладена у формі та із характерним використанням слів, які є принизливими для позивача, тобто, є такою інформацією, що порушує честь і гідність позивача ОСОБА_3, завдає шкоди її діловій репутації, отже, інформація є негативною, недостовірною і підлягає спростуванню у спосіб, поширений ОСОБА_5

Стягуючи із відповідача моральну шкоду в сумі 1 000 грн. на користь позивача, суд першої інстанції виходив із засад справедливості, добросовісності та розумності із застосуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року та із врахуванням характеру вчинених дій відповідачем і способу поширення нею неправдивої інформації, а також глибини душевних страждань позивача, характеру і тривалості таких страждань, наслідків, які мали місце після поширення недостовірної інформації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання недостовірною розповсюдженої відповідачем такої інформації як: «Ця пані разом з ще одними «небайдужими» вінничанами (таким паном ОСОБА_7 також любителем попрацювати тітушкою) отримали на свою громадську організацію 1 млн. гривень та комп'ютерного обладнання майже на 20 тисяч гривень. Думаю якщо поритися то ще можна багато цікавого побічити про цих так званих «небайдужих» вінничан», суд першої інстанції виходив із того, що позивач в цій частині не обгрунтувала свої вимоги у позовній заяві і не довела, що внаслідок поширення цієї інформації були порушені її особисті немайнові права.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію", положення якої кореспондуються з частиною 1 статті 200 ЦК України, під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

За приписами статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (частини 1 і 2).

Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Фізичній особі, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, статтею 277 ЦК України надано право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7).

Верховним Судом України у пункті 15 постанови Пленуму "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року N 1 надано роз'яснення в тому, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1 роз'яснено про те, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 12 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У пункті 19 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

За правилами статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (частина 1).

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду (частина 2).

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що розповсюджена відповідачем ОСОБА_5 07.07.2017 року о 12.35 год. на своїй сторінці користувача мережі Facebook під іменем «Olqa Gandurska» інформація не є оціночним судженням, оскільки вона безпідставно використала в якості тверджень висловлювання, які містять фактичні дані і цю інформацію можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. А тому така інформація не відноситься до оціночних суджень, визначених статтею 30 Закону України «Про інформацію» та не відповідає дійсності, а відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження достовірності повідомленої нею інформації.

При цьому відповідачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами, що розповсюджена нею інформація щодо мети надання матеріальної грошової допомоги є достовірною, а тому висвітлена нею така інформація є її міркуванням, що не відповідає дійсності.

Також встановлено, що такі висловлювання із використанням образливих слів були спрямовані саме на приниження позивача.

Таким чином поширена відповідачем інформація порушує честь і гідність позивача, завдає шкоди її діловій репутації, а тому в силу презумпції добропорядності є негативною, недостовірною інформацією і підлягає спростуванню у спосіб поширений відповідачем.

Спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 7 ст. 277 Цивільного кодексу України здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача спростувати недостовірну і таку, що порушує особисті немайнові права - честь, гідність і ділову репутацію позивача, інформацію шляхом розміщення на сторінці користувача мережі Facebook під іменем «Olqa Gandurska» вступної і резолютивної частини рішення суду після набрання ним чинності.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду, спричинену поширенням недостовірної інформації в розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Відповідно до роз'яснень наданих у пунктах 19 і 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року № 1, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5).

При визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому, визначений розмір грошового відшкодування має бути співрозмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.

З огляду на приписи статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року у пунктах 3 і 9 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності та з урахуванням характеру вчинених дій ОСОБА_5 і способу поширення нею неправдивої інформації, а також глибину душевних страждань ОСОБА_3, характер і тривалість цих страждань та наслідки, які мали місце після поширення недостовірної інформації.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд не забезпечив конституційне право ОСОБА_5 на неупереджене судочинство, право на справедливий суд є надуманими з огляду на наступне.

Матеріали цивільної справи свідчать про фактичний процесуальний порядок розгляду справи, зокрема: відповідач приймала участь у судовому засіданні, де їй були роз'яснені процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 43 і 49 ЦПК України, використала своє право на професійну правничу допомогу, а задоволення позовних вимог, заявлених до неї не свідчить про незаконне позбавлення судом всіх гарантованих їй конституційних прав чи прав, передбачених національним законодавством України. При цьому відповідач та її представник не вказали конкретних дій, які б свідчили про таке порушення і в чому вони виразилися.

Доводи скарги про те, що суд у своєму рішенні навмисне не взяв до уваги доводи відповідача ОСОБА_5 про те, що вона не мала обов'язку з'ясовувати з якою метою надавалася матеріальна допомога ОСОБА_3, а тільки в своєму дописі виклала факт її отримання, є безпідставними, оскільки спростовуються мотивами та обгрунтуванням позову в тому, що відповідач ОСОБА_5 свої міркування щодо отримання позивачем матеріальної допомоги висловила у брутальній, принизливій і непристойній формі, що не відповідає дійсності.

Інші доводи апеляційної скарги також не відносяться до таких підстав для скасування судового рішення, які визначені у частині 1 статті 376 ЦПК України та не доводять про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи чи були б обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду справи судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим фактичним обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки її доводи є безпідставними і спростовані наведеним вище.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та її представника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М.В. Матківська

Судді: В.С. Марчук

В.В. Сопрун

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року