РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/23/18

Провадження № 2-о/643/121/18

10.01.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

присяжних - Кравець О.М., Барилової Л.Д.

за участю секретаря - Стальмакової В.О.

прокурора Шандули Л.О.,

представника заявника - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за заявою представника Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 лікаря-психіатра ОСОБА_3 про продовження примусової госпіталізації недієздатного ОСОБА_4, -

в с т а н о в и в:

Представник КЗОЗ ХОКПЛ № 3 лікар-психіатр ОСОБА_3, звернувся до суду із заявою про продовження примусової госпіталізації недієздатного ОСОБА_4.

В судовому засіданні, представник заявника, лікар-психіатр ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, підтримав у повному обсязі заявлені вимоги. В обґрунтування яких пояснив, що ОСОБА_4 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 29.07.2011 визнаний недієздатним та встановлено над ним опіку. ОСОБА_4 був оглянутий комісією лікарів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад, є безпорадним, не має можливості самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, на рівні, що забезпечує його життєдіяльність: мислення аморфне. Висловлює маячні ідеї відношення. Емоційно сплощений. Критика відсутня. За собою не доглядає, не може себе обслуговувати без сторонньої допомоги, у зв'язку з чим потребує продовження примусової госпіталізації.

Суд, вислухавши представника заявника, з'ясувавши думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заявлені вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2011 визнано недієздатним ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 застосовано у відношенні недієздатного ОСОБА_4 примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару ХОКПЛ №3 (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2018 ОСОБА_4 був оглянутий комісією лікарів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад, в формі параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, внаслідок чого не здатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, на рівні, що забезпечує його життєдіяльність: мислення аморфне. Висловлює маячні ідеї відношення. Емоційно сплощений. Критика відсутня. За собою не доглядає, не може себе обслуговувати без сторонньої допомоги, у зв'язку з чим потребує продовження примусової госпіталізації (а.с. 3-4).

Згідно ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", передбачено, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року у справі №2-рп/2016 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Отже, питання про госпіталізацію та про продовження госпіталізації недієздатних осіб до психіатричного закладу, необхідно вирішувати за рішенням суду.

Згідно ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Враховуючи, що страждає на тяжкий психічний розлад, є безпорадною, не має можливості самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, не орієнтується у соціально-побутових ситуаціях (не може приготувати собі їжу, вийти в магазин та купити собі продукти), одинока, родичів не має, втратила житло внаслідок шахрайства з її квартирою), суд вважає за необхідне продовжити примусову госпіталізацію з наданням стаціонарної психіатричної допомоги.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 90, 141, 259, 264-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Продовжити примусову госпіталізацію недієздатного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах психіатричного стаціонару.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 11.01.2018.

Суддя Поліщук Т.В.

Присяжні Кравець О.М.

Барилова Л.Д.