Єдиний унікальний номер 741/921/18
Провадження № 2/741/495/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 18 грудня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Матюхи В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько - ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати - ОСОБА_3, які на час смерті проживали у житловому будинку № АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина (мати позивача) - ОСОБА_3 Він (позивач) прийняв спадщину після смерті матері, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

У судове засідання позивач та його представник - адвокат ОСОБА_4 не з'явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

У судове засідання представник Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1, просив розгляд справи проводити у їх відсутності.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали і були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рівчак-Степанівської сільської ради № 121 від 23 квітня 2018 року (а.с. 8).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частині житлового будинку № АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, останній за життя заповіту не складав, що підтверджується повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори № 1037/01-16 від 3 вересня 2018 року (а.с. 63) та інформаційними довідками зі Спадкового реєстрі (а.с. 64-70).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом (дружина), після смерті ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживала та була зареєстрована разом із ним, що підтверджується довідкою Рівчак-Степанівської сільської ради Чернігівської області № 122 від 23 квітня 2018 року (а.с. 9).

Таким чином, ОСОБА_3 визнається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, успадкувала після його смерті 1/2 частину житлового будинку № АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_1, 15 червня 2018 року на його ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 314/2010 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 57-62).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 належний їй житловий будинок № АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 900/02-31 від 19 червня 2018 року (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 13 по провул. Шевченка в с. Рівчак-Степанівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 13-15).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1, загальною площею 65,3 кв. м, житловою площею 23 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв