Справа № 588/1143/17
№ провадження 2/588/58/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом та встановлення фактів, що мають юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у серпні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року в с.Буймер Тростянецького району Сумської області померла ОСОБА_5, рідна тітка позивача по батьківській лінії. Батьком позивача був ОСОБА_6, який у свою чергу був сином ОСОБА_7. Позивач уклала 01.05.1949 року шлюб з ОСОБА_8 та взяла його прізвище.

ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 року в с.Буймер на той час Лебединського повіту Харківської губернії. Батьками ОСОБА_10 були ОСОБА_7 та ОСОБА_11. ОСОБА_12 вийшла заміж 25.01.1933 року та взяла прізвище чоловіка «ОСОБА_12». На момент своєї смерті ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 хоча фактично постійно проживала разом із позивачем за адресою:АДРЕСА_2, оскільки потребувала догляду, який позивач її надавала. На випадок своєї смерті померла ОСОБА_5 заповіту не залишила. Спадщину після її смерті ніхто не прийняв. Рідних у померлої, крім позивача нікого не було. Чоловік померлої ОСОБА_13, помер ще раніше, дітей у них не було. У ОСОБА_5 був рідний брат, батько позивача - ОСОБА_14, який також помер, але даних про його смерть не збереглося, бо він відразу після Другої світової війни виїхав в Улан-Уде і там помер, свідоцтва про його смерть позивач не має.

Неоднакове написання по-батькові батька позивача (ОСОБА_14) та померлої тітки позивача (ОСОБА_15) спонукає позивача просить установити її з тіткою родинні відносини, що підтверджуються письмовими доказами, з метою спадкування її майна.

ОСОБА_5 на праві власності володіла єдиним об'єктом спадщини - земельною часткою (паєм) колективного сільськогосподарського підприємства САПТЗТ ім.Карала Маркса площею 4,3 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, реєстраційний №402, виданим на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації №408 від 03.07.1996 року. На час відкриття спадщини діяв старий Цивільний кодекс УРСР 1963 року, згідно до якого племінники спадкодавця не входили в коло спадкоємців за законом це і стало підставою для відмови приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5 Позивач вважає, що оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавицею, а тому прийняла її є має на неї право як спадкоємець п'ятої черги відповідно до статті 1265 ЦК України.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) установити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною племінницею ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Буймер Тростянецького району Сумської області; 2) установити факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, яка відкрилася після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 в с.Буймер Тростянецького району Сумської області; 3) визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства САПТЗТ імені Карла Маркса площею 4,3 умовних кадастрових гектарів, яка належала спадкодавцю - ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, реєстраційний номер 402, виданим на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 408 від 03.07.1996 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 в с.Буймер Тростянецького району Сумської області.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просили задовольнити посилаючись на обставини указані в позовній заяві.

Представник відповідача Буймерської сільської ради Тростянецького району у судове засідання не з'явився, сільська рада подала заяву, в якій просила справу розглядати без участі її представника, не заперечила проти задоволення позову (а.с.48 ).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с.Буймер Тростянецького району, є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_19 (а.с.10,11).

Відповідно до архівної довідки та витягу з метричної книги Миколаївської церкви с.Буймер Лебединського повіту Харківської губернії ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, був сином ОСОБА_20 та ОСОБА_11 (а.с.17,18).

Позивач та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні посилались на те, що імена ОСОБА_14 та ОСОБА_14 є тотожними, а тому ОСОБА_14 (згідно з архівною довідкою з метричної книги) та ОСОБА_6 (згідно із свідоцтвом про народження позивача) є однією особою - батьком позивача, який після Другої світової війни залишив родину і відомості про нього та дату його смерті у позивача відсутні.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідно до архівної довідки та витягу з метричної книги Миколаївської церкви с.Буймер Лебединського повіту Харківської губернії є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (а.с.14-16).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року, що є часом відкриття спадщини після її смерті (а.с. 12).

Відповідно до довідки №132, виданої 24.04.2017 року виконкомом Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року проживала в АДРЕСА_3. Від імені ОСОБА_5, заповіт у виконкомі Буймерської сільської ради не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_4 (місце проживання та реєстрації позивача). ОСОБА_3 здійснювала поховання ОСОБА_5 (а.с.13).

Вирішуючи вимоги про встановлення факту родинних відносин позивача з ОСОБА_5 та факту її спільного проживання з останньою на момент її смерті, суд виходить з таких мотивів.

Згідно із пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_21 суду показала, що проживає у с.Буймер Тростянецького району з 1975 року, знає ОСОБА_3 як жителя села. Свідок підтвердила, що ОСОБА_3 з 1992 року забрала до себе свою тітку ОСОБА_5, яка була сестрою її батька та її хрещеною матір'ю. Після смерті чоловіка тітка позивача залишилась сама у своєму будинку у с.Буймер, дітей у неї не було, була вже немічною, у тій частині села вже майже не було жителів, а ОСОБА_3 проживає в центральній частині села, а тому вона забрала тітку до себе, її доглядала до смерті і поховала у 1998 році.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_22 суду показав, що є племінником позивача. ОСОБА_5 була тіткою ОСОБА_3, яка проживала у АДРЕСА_5. Коли чоловік ОСОБА_5 помер, вона залишилась сама, дітей у неї не було, баба ОСОБА_18 забрала тітку до себе в будинок в АДРЕСА_6 де ОСОБА_5 і прожила до смерті у 1998 році. Похованням тітки займалась позивач.

Досліджені судом письмові докази (свідоцтва про народження, архівні довідки, довідка сільської ради) вказують на те, що місце народження, дівоче прізвище ОСОБА_5 та прізвище батька позивача, прізвище ім'я та по-батькові матері ОСОБА_5 та батька позивача, прізвище та ім'я батька ОСОБА_5 та ОСОБА_14 (батька позивача) є тотожними.

Отже, ураховуючи досліджені судом письмові докази та показання свідків,суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження факти, що ОСОБА_5 була рідною тіткою позивача та, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 позивач проживала постійно з нею разом за однією адресою.

Таким чином, позовні вимоги в частині установлення указаних фактів, що мають юридичне значення задоволенню підлягають.

Вирішуючи вимогу позивача про визнання її права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 03.07.1996 року №408 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Карла Маркса розміром 4,30 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.19).

Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №50328506 від 18.12.2017 року після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року, спадкова справа не заведена (а.с.46,47 ).

Приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. постановою від 31.05.2017 року відмовив ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 у зв'язку із тим, що на день смерті останньої діяв ЦК УРСР 1966 року, за яким існувало дві черги спадкоємців та племінники не були спадкоємцями за законом (а.с.20).

Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 є ІНФОРМАЦІЯ_10 року (а.с.12).

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, які виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Отже, правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Відповідно до положень статей 529, 530 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Доводи позивача, що у цьому випадку підлягають застосуванню норми ЦК України 2003 року, відповідно до положень частини 1 статті 1265 якого позивач відноситься до п'ятої черги спадкоємців, є помилковими, оскільки правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_10 року), що відбулось до 01.07.2003, а не після цієї дати, позивач, яка є рідною племінницею останньої, до кола спадкоємців за законом не входила, а тому положення статей 1261-1265 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, а тому приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. постановою від 31.05.2017 року обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5.

Отже, вимога позивача про визнання права на земельну частку (пай), яке за сертифікатомсерії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 03.07.1996 року №408, належало ОСОБА_5, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268,315,319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом та встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити частково.

Установити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7, є рідною племінницею ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року в с.Буймер Тростянецького району Сумської області.

Установити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7, постійно проживала із ОСОБА_5на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 15 січня 2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко