Головуючий у І інстанції Шум Л.М.
Провадження №22-ц/824/3019/2018 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Шуляку Д.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просив про його задоволення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 грудня 2014 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року змінено та зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, з 1/5 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Разом з тим, на даний час у ОСОБА_2, як платника аліментів, змінився сімейний стан, оскільки він після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 уклав шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 в нього народилася третя дитина - ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 - четверта дитина ОСОБА_6.

Внаслідок зміни сімейного стану позивача змінився і його матеріальний стан, оскільки на його утриманні відтепер перебувають діти, непрацездатна мати та непрацездатна дружина ОСОБА_7, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми.

Враховуючи викладене, позивач просив суд на підставі ч. 1 ст. 192 СК України змінити розмір стягуваних з нього на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів, встановивши їх з моменту подання заяви в розмірі 1/15 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_10, тобто до досягнення наймолодшим сином ОСОБА_6 трьох років.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2015 року та стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Києва, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_9, тобто до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, трьох років, починаючи з 06.11.2017 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення суду допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду змінити та встановити розмір стягуваних з нього на утримання сина ОСОБА_4 аліментів з моменту подання заяви в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходів позивача щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_10, тобто до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, трьох років.

Відповідач ОСОБА_3 також подала на рішення суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року скасувати, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в апеляційному суді свою апеляційну скаргу підтримала та просила колегію суддів її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 грудня 2014 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.2-5).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року змінено та зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, з 1/5 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) (а.с.53-54).

Також встановлено що у позивача ОСОБА_2 є донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.6).

Крім того встановлено, що 03 червня 2015 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7. (а.с.10), від шлюбу з якою у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_5 (а.с.9), а ІНФОРМАЦІЯ_6 - син ОСОБА_6 (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та зменшення розміру аліментів з 1/6 до 1/8 частини, суд першої інстанції виходив з наявності передбачених для цього законом підстав, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них (п. 23 Постанови).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12 вказаного Закону).

Оскільки наявними в справі письмовими доказами підтверджується факт зміни сімейного стану платника аліментів ОСОБА_2 в зв'язку із народженням у нього двох дітей, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру аліментів та визначення цього розміру у вигляді 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, щомісячно до досягнення його наймолодшою дитиною - сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, трьох років, оскільки судом при ухваленні рішення враховано обставини справи та надано належну оцінку наявним в справі доказам.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційні скарги сторін не містять.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційних скарг сторін цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_10 - без задоволення.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий :

Судді: