ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/478/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Козак О.В. від 10 жовтня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із цим позовом до відповідачів, в якому вказувала, що 07.03.2017 року біля 14 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» держзнак НОМЕР_1, який належить на праві власності його брату ОСОБА_6, рухаючись по проїзній частині Львівського шосе зі сторони вул.Тернопільської в напрямку до вул.Хотовицького м.Хмельницького, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу зупинки громадського транспорту «Завод Катіон», в порушення вимог п.п.10.1, 11.4, 18.1 Правил дорожнього руху здійснив на неї наїзд, коли вона перетинала проїзну частину Львівського шосе в м.Хмельницькому, поблизу будинку №55/1 по нерегульованому пішохідному переході.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_5 вищевказаних Правил дорожнього руху України, вона отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця, набряку м'яких тканин поперекового відділу хребта, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

02.11.2017 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Одразу після ДТП вона була доставлена до Хмельницької міської лікарні. Згідно виписного епікризу №2717, у графі «Клінічний діагноз» зазначено «S32.0. Компресійний перелом тіла L1 хребця 1 ст.». Висновком судово-медичної експертизи №302, проведеної у кримінальному провадженні, також підтверджено спричинення їй цих тілесних ушкоджень, що належать до категорії середньої тяжкості. У зв'язку з цим вона проходила стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Хмельницької міської лікарні з 07.03.2017 року по 17.03.2017 року. За призначенням лікаря вона придбала ліки та засоби особистої гігієни на суму 3738,28 грн., а також засоби реабілітації від отриманих травм на суму 1173,03 грн.

За рекомендацією лікаря та в зв'язку з неможливістю вести звичний спосіб життя, змушена була звільнитись з роботи з посади продавця магазину, де її середня заробітна плата за останні 3 місяці складала 3373,98 грн. та вимушена була знаходитись у лежачому стані під наглядом та піклуванням своєї матері, продовжувати ліжковий режим після виписки з лікарні, ходити на милицях, мати обмеження фізичного навантаження при сидінні, обмеження фізичного навантаження на хребет до 1 року, продовжувати прийом дорогих ліків. Відповідно до ч.1 ст. 1195, ст. 1197 ЦК України у зв'язку з ушкодженням здоров'я вона має право на відшкодування їй втраченого нею заробітку, що складає 112000 грн. (16000 грн. - п'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати х 7 місяців (період ліжкового режиму).

Внаслідок ДТП та завданої шкоди здоров'ю позивач також зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 76500 грн.

Відповідач ОСОБА_5 не відшкодував їй завдані збитки. Крім того, між ОСОБА_5 та ТДВ «Альфа-Гарант» укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-1955599 від 19.01.2017 року, термін дії договору з 20.01.2017 року до 19.01.2018 року включно. Даний поліс передбачає ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю 200000 грн., 100000 грн. - за шкоду, заподіяну майну, та франшизу в розмірі 500 грн.

Тому просила стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь 4919,46 грн. матеріальної шкоди, 112000 грн. упущеної вигоди, 76500 грн. моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 398,09 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення змінити, стягнути солідарно з ОСОБА_5, Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_4 4919,46 грн. матеріальної шкоди, 112 000 грн. упущеної вигоди, 76500 грн. моральної шкоди, 7700 грн. витрат на професійну правову допомогу. На її думку, хибним є висновок суду про недоведеність факту спричинення їй тілесних ушкоджень у виді перелому тіла L1 хребця 1 ступеню внаслідок вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Ця обставина підтверджена достатніми доказами. Не враховано, що внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень була змушена звільнитись з роботи, проходити стаціонарне лікування, продовжувати ліжковий режим після виписки з лікарні, змінити звичний спосіб життя. Зазнала моральної шкоди у виді перенесеного шоку під час події ДТП, втратила можливість самостійно забезпечувати себе в повному обсязі, понесла матеріальні витрати на лікування, втратила дохід від роботи через неможливість працювати, понесла витрати на правову допомогу.

Неподання заяви про страхове відшкодування не може мати наслідком відмову у здійсненні страхового відшкодування на користь потерпілої.

Суд помилково не застосував ч. 1 ст. 1195 ЦК України та не стягнув на її користь заробіток (дохід), втрачений внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

У відзиві ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає правильним висновок суду про недоведеність факту спричинення позивачу перелому тіла 1.1 хребця внаслідок ДТП 07.03.2017 року. Позивач не зверталася до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування та не надала відповідних документів, тому її права страховиком не порушено.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_5 просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим рішення суду слід змінити, ухваливши нове судове рішення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2017 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного за цим вироком основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Вказаним вироком суду встановлено, що 07 березня 2017 року близько 14 год. водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», держзнак НОМЕР_2, рухаючись по проїзній частині Львівського шосе зі сторони вул.Тернопільської в напрямку до вул.Хотовицького м.Хмельницького, в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, створивши небезпеку, в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху ліворуч, в порушення п.11.4 Правил дорожнього руху на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, в результаті чого на зустрічній смузі для свого напрямку руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка перетинала проїзну частину Львівського шосе неподалік будинку №55/1.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_5 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України, пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, крововиливів м'яких тканин лівого надпліччя, лівого плеча, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я, а також крововилив лівого передпліччя, який за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Ці порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_5, передбачені п.п.10.1, 11.4, 18.1 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв'язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, - спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4

Відповідно до полісу АК/1955599 від 19.01.2017 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обов'язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» на строк з 20.01.2017 року до 19.01.2018 року, забезпечений транспортний засіб «Chevrolet Aveo», держзнак НОМЕР_2. Згідно вказаного полісу страхова сума відповідальності на одного потерпілого визначена за шкоду заподіяну: життю і здоров'ю - 200000 грн., майну - 100 000 грн., розмір франшизи 500 грн.

Згідно з виписним епікризом № 2717 ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ХМЛ з 07.03.2017 року по 17.03.2017 року з діагнозом компресійний перелом тіла L1 хребця 1 ступеню. Зі слів хворої травму отримала в побуті, 07.03.2017 року в 14 годині на вул. Львівське шосе на пішохідному переході її збила машина.

Також ОСОБА_4 проходила амбулаторне лікування та зверталась до травматолога 20.03.2017 року, 03.05.2017 року, 19.05.2017 року, 03.07.2017 року, 16.11.2017 року.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 302 від 25.04.2017 року, виконаної на підставі постанови слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, згідно даних представленої медичної документації, консультативного висновку лікаря-рентгенолога, у ОСОБА_4 станом на 07-17.03.2017 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця, набряку м'яких тканин поперекового відділу хребта, що могли утворитися внаслідок надмірного згинання хребта, не виключено, в час та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, та за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи частково у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що тілесні ушкодження у виді перелому тіла L1 хребця 1 ступеню спричинені їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 07.03.2017 року - наїзду на неї автомобіля під керуванням ОСОБА_5 Не доведено, що вона втратила працездатність внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце з вини відповідача ОСОБА_6, і у зв'язку з цим звільнилась з роботи.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду не ґрунтуються на доказах і є безпідставними.

Так, згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

За ч.ч.1-2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, навіть якщо ця особа безпосередньо не здійснювала експлуатації цього джерела.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Статтею 105 ЦПК України передбачено випадки обов'язкового призначення експертизи судом.

Так, згідно з пунктом 1 призначення експертизи судом є обов'язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоров'я.

Отже, за змістом наведених норм характер і ступінь ушкодження здоров'я позивача, механізм спричинення цих тілесних ушкоджень підлягали доказуванню належним засобом доказуванню - висновком експерта.

Згідно з ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (ч.2 ст. 106 ЦПК України).

Висновок судово-медичного експерта № 302 від 25.04.2017 року, на який посилалася сторона позивача в обґрунтування заявлених вимог, зроблено у кримінальному провадженні на підставі постанови слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області на стадії досудового слідства.

Отже, виходячи зі змісту ч.3 ст.102, ч.2 ст. 106 ЦПК України вказаний доказ не є висновком експерта в розумінні цивільно-процесуального закону, а відтак, не є допустимим доказом на підтвердження характеру і ступеню ушкодження здоров'я позивача, як і інші представлені докази - виписний епікриз та медична карта стаціонарного хворого.

Крім того, суд правильно констатував наявність суперечностей у представлених доказах, оскільки вироком у кримінальному провадженні було встановлено спричинення ОСОБА_4 внаслідок наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_5 зовсім інших тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції у відповідності до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку допустимості, достовірності кожного із представлених доказів окремо, а також їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності і правильно визнав недоведеним спричинення тілесних ушкоджень у виді перелому тіла L1 хребця 1 ступеню позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 07.03.2017 року - наїзду на неї автомобіля під керуванням ОСОБА_5, тому обґрунтовано відхилив вимоги про стягнення 4919,46 грн. матеріальної шкоди та 112000 грн. упущеної вигоди.

При цьому суд виконав свою інформаційну функцію, роз'яснив представнику позивача відповідно до ч.5 ст. 12 ЦПК України його процесуальні права щодо заявлення клопотання про призначення експертизи, наслідки вчинення або невчинення таких процесуальних дій, проте останній таким правом не скористався.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим факт спричинення позивачу моральної шкоди, що полягала у фізичному болю і стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_5, встановивши на підставі вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2017 року факт спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, крововиливів м'яких тканин лівого надпліччя, лівого плеча, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також крововилив лівого передпліччя, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим при визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди в порушення ч.3 ст. 23 ЦК України не в повній мірі враховано кримінальний характер правопорушення, допущеного ОСОБА_5 та ступінь його вини, його поведінку після вчинення злочину, ненадання ним в добровільному порядку матеріальної допомоги на лікування та реабілітацію позивачці, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивачки, та помилково визначено відшкодування моральної шкоди у недостатньому розмірі.

Відтак з врахуванням наведених обставин розмір відшкодування завданої моральної шкоди позивачу у 40000 грн. відповідатиме обставинам справи та вимогам розумності і справедливості.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди та понесених судових витрат слід змінити - стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача 40000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди

У зв'язку з цим відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України рішення суду слід змінити і в частині стягнення понесених судових витрат - пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь позивача 1592,36 грн. понесених судових витрат (20,68 % від 7700 грн.).

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди та понесених судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (32100, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (29000, АДРЕСА_1) 40000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 1592,36 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 21.12.2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко