ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5533/18 Номер провадження 22-ц/814/697/18Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Хіль Л.М., Абрамова П.С.,

розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщені суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Київського районного суду міста Полтави від 28 вересня 2018 року, постановлену у складі судді Самсонової О.А., в м. Полтаві, у справі № 552/5533/18 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

26 вересня 2018 року позивачі звернулись до Київського районного суду м. Полтави з позовом до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Просили суд визнати незаконними постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вихідний №20 від 29.01.2016 року щодо ОСОБА_2, вихідний №21 від 29.01.2016 року щодо ОСОБА_5, вихідний № 22 від 29.01.2016 року щодо ОСОБА_3, № 23 від 29.01.2016 року щодо ОСОБА_4 в розмірі по 1/4 частині майнових прав на квартири №134, №135 в житловому будинку з проектною адресою: м. Київ, провулок Лобачевського, 7.

Також, просили суд зобовязати Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 видати свідоцтво про право на спадщину на майнові права в порядку спадкування за законом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в розмірі по 1/4 частині майнових прав на квартири № 134, 135 в житловому будинку з проектною адресою: м. Київ, провулок Лобачевського, 7.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2018 року матеріали позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до Київського районного суду м. Полтави та призначити справу до розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд вирішив питання підсудності без урахування усіх наявних доказів та вимог закону. Позивач вважає, що місцевий суд безпідставно застосував до даного спору правила виключної підсудності, оскільки, предметом спору є не нерухоме майно, а дії приватного нотаріуса.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу із забезпеченням учасникам справи права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, суддя місцевого суду виходив з того, що нерухоме майно з приводу якого виник спір знаходиться на території Дніпровського району м. Києва, отже, в порядку ч. 1 ст. 30 ЦПК України розгляд справи повинен проводитись Дніпровським районним судом м. Києва.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулись до Київського районного суду м. Полтави з позовом до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Просили суд визнати незаконними постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про відмову у видачі свідоцтв. про право на спадщину щодо ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в розмірі по 1/4 частині майнових прав на квартири №134, №135 в житловому будинку з проектною адресою: м. Київ, провулок Лобачевського, 7.

Також, просили суд зобовязати Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 видати свідоцтво про право на спадщину на майнові права в порядку спадкування за законом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в розмірі по 1/4 частині майнових прав на квартири № 134, 135 в житловому будинку з проектною адресою: м. Київ, провулок Лобачевського, 7.

Постановляючи ухвалу про передачу матеріалів справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, суд першої інстанції, керуючись ч. 1 ст. 30 ЦПК України, виходив з того, що спір між сторонами вини з приводу нерухомого майна, а саме квартир № 134, 135 в житловому будинку з проектною адресою: м. Київ, провулок Лобачевського, 7. Оскільки зазначене майно знаходиться на території Дніпровського району м. Києва, то справа підсудна Дніпровському районного суду м. Києва.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

Згідно п. 42 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору є неправомірні дії нотаріуса під час вирішення питання видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові права. При цьому, позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно позивачами не заявлені.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, оскільки предметом спору є неправомірні, на думку позивачів, дії приватного нотаріуса під час вчинення відповідної нотаріальної дії. Тому підлягають застосуванню загальні правила територіальної підсудності, визначені ст. 27 ЦПК України.

За таких обставин, висновок місцевого суду про передачу даної справи на розгляд по суті до Дніпровського районного суду м. Києва, є помилковим, а ухвала підлягає скасуванню.

Разом з цим, апеляційний суд позбавлений повноважень вирішення питання призначення справи до розгляду в судів першої інстанції, тому вказана вимога апеляційної скарги не підлягає задоволенню.

Також слід зазначити, що провадження у вказаній справі відкрито 26 жовтня 2018 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року зупинено провадження у справі до вирішення апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26.10.2018 року.

Враховуючи те, що у справі відкрито провадження, то вона підлягає направленню до Київського районного суду м. Полтави для розгляду по суті за підсудністю.

Керуючись ст. ст. 367, 374 п.6 ч.1, 379, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Київського районного суду міста Полтави від 28 вересня 2018 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії направити до Київського районного суду м. Полтави для розгляду по суті за підсудністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського

апеляційного суду ОСОБА_1