Дата документу 11.12.2018
Справа № 334/7770/18
Провадження № 2-о/334/240/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

представника заявниці ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

Заява обґрунтована тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на однокімнатну квартиру №52, яка розташована у АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності. Заявник є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки протягом останніх семи років до дня смерті ОСОБА_4 вони проживали у вищевказаній квартирі однією сім'єю удвох. Заявниця у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 13.07.2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. було відкрито спадкову справу. Після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, враховуючи те, що син померлої - зацікавлена особа ОСОБА_3 чи інші спадкоємці не звернулись до нотаріуса про прийняття спадщини, заявниця звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у прийняті спадщини, обґрунтовуючи рішення тим, що відсутнє підтвердження факту проживання заявниці зі спадкодавцем однією сім'єю.

Заявниця вказує, що встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, має для неї юридичне значення, оскільки вона не може прийняти спадщину після померлої.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги.

Зацікавлена особа у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

За приписами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Стаття 315 ЦПК України зазначає, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно зі свідоцтвом про право власності на житло НОМЕР_1, посвідчене органом приватизації 26 лютого 1998 року ККП ДАЕК «Запоріжжяобленерго» та додатком до нього у вигляді технічного паспорту (реєстровий № 257/37043), квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_4.

Згідно інформації з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, приватним нотаріусом Тізенберг Д.Д. посвідчено довіреність ОСОБА_1 на розпорядження нерухомим майном, яке знаходиться :АДРЕСА_4.

Остаточним лікарським свідоцтвом про смерть №221 від 29 січня 2018 року, видане Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, підтверджується факт смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, який встановлюється рішенням суду, яке набрало законної сили.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засвідчили факт того, що заявниця з померлою були знайомі більш 10 років, з яких 7 років ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що остання була у тяжкому стані, потребувала допомоги та запропонувала заявниці жити разом. Син померлої виїхав до Російської Федерації, до України не повертався, матір'ю не цікавився.

Відповідно до постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачає, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. „ Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Дослідивши подані документи, суд вважає встановленим факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, проживали однією сім'єю більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_4. Встановлення цього факту заявнику необхідно для прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним задовольнити заяву заявника.

Отже, керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 76, 81, 206 ч. 4, 258-259, 263, 265, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Гнатюк