Справа № 450/3208/17 Провадження № 2/450/663/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 22.11.2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2, до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказаний вище житловий будинок.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_2 розпорядилася, склавши 02.12.2002 року заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму онукові - позивачу по справі.

Позивач зазначає, що до дня смерті спадкодавця він проживав разом з нею та здійснював за нею догляд, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від такої. Проте він не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно.

У судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 19.09.2011 року.

До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_2, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2

Як вбачається з довідки Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 733 від 21.08.2017 року, за ОСОБА_2, згідно по господарських книг Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області рахується будинковолодіння АДРЕСА_1, яке на балансі сільської ради не рахується.

Згідно довідки ЛОКП «БТІ та ЕО» від 17.11.2017 року № 5402, станом на 17.11.2017 року, інвентаризація житлового будинку за вказаною вище адресою не здійснювалася.

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, складеного 07.11.2017 року слідує, що за даною адресою знаходиться будинковолодіння, яке складається з А - житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою - 39,8 кв.м, допоміжною - 16,1 кв.м., та господарських будівель і споруд: Б - стодола, В - сарай, Г - літня кухня, № 1 - огорожа.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 проживала у АДРЕСА_3 та являлася власником житлового АДРЕСА_4, з приналежними до нього господарськими будівлями, яка при житті не оформила за собою права власності на дане нерухоме майно.

За життя ОСОБА_2 своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 02.12.2001 року заповіт, який посвідчений секретарем Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 29, згідно якого все своє майно заповіла своєму онукові ОСОБА_1.

З довідки Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 25.10.2017 року № 913, слідує, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживала та була зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 Разом з нею до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

З вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що позивач, являється єдиними спадкоємцями майна своєї баби ОСОБА_2,який фактично прийняв спадщину після смерті такої, та претендує на спадкове майно, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не заявив про відмову від неї, але не може оформити за собою таке право власності із-за відсутності правовстановлюючих документів.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на будинковолодіння, що розташоване в АДРЕСА_1, яке складається з А - житлового будинку загальною площею - 55,9 кв.м., житловою площею - 39,8 кв.м., допоміжною площею - 16,1 кв.м., та господарських будівуль і споруд: Б - стодола, В - сарай, Г - літня кухня, № 1 - огорожа.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ. О. Кіпчарський