Справа №198/359/18
Провадження №2/0198/197/18
16 серпня 2018 року Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду смт Юр'ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р. між нею та відповідачем розірвано шлюб.
24 березня 2016 року рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі - 500 грн.
Оскільки на теперішній час грошових коштів у розмірі 500 грн., які відповідач сплачує на виконання вказаного судового рішення, недостатньо для повноцінного матеріального забезпечення дитини, позивачка змушена звернутись до суду та просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
22 червня 2018 року ухвалою суду в цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документами та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз'яснено право подати відзив на позовну заяву, про що свідчать матеріали справи (а.с. 29,30), однак, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності ОСОБА_2 суду не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивачки та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р. стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову з 26.01.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття. Н підставі вказаного судового рішення 06.04.2016 р. судом виданий виконавчий лист № 198/47/16-ц (а.с. 14).
Постановою державного виконавця від 08.04.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 50773458 з примусового виконання виконавчого листа № 198/47/16-ц від 06.04.2016 р. (а.с. 16).
Враховуючи, що ОСОБА_2 є громадянином іноземної держави - Республіки Білорусь, до правовідносин з утримання дитини ОСОБА_1 підлягають застосовуванню норми Закону України «Про міжнародне приватне право» як до таких, що мають у своєму складі іноземний елемент (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Відповідно до ст. 76 зазначеного Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, а також якщо у справі про сплату аліментів позивач має місце проживання в Україні.
Статтею 66 та 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини, а зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.
Як виходить з доданих до позову документів, позивачка, відповідач та дитина, яка потребує коштів на утримання, мають постійне зареєстроване місце проживання в Україні, тому в даному випадку відносини щодо стягнення аліментів підпадають під регулювання норм права держави України.
Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».
Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, з ким проживає дитина, виходячи з інтересів дитини, з метою ефективного захисту її прав на отримання матеріальної допомоги від іншого з батьків, має право звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. При цьому, законом не встановлено певних умов, за наявності яких одержувач аліментів набуває такого право.
Відповідач зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не надав.
За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязіта змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р.у твердій грошовій сумі, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачку було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 180-183 СК України, ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 280, 354, ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р.у цивільній справі № 198/47/16-ц, та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Республіки Білорусь (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2018 року.

Суддя І. О. Гайдар