АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/53/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: орган опіки і піклування Звенигородської міської ради Черкаської області, приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

23 липня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № CSZ0GK00000003 від 13 березня 2006 року, згідно з умовами якого ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 156 000 грн. під 12 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 13 березня 2026 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 13 березня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки № CSZ0GK00000003, згідно з умовами якого ОСОБА_7 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 172,4 кв.м., з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: пров. Радонівський, 5, м. Звенигородка, Черкаської області.

Позивач вказував, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань по кредитному договору, заборгованість ОСОБА_7 станом на 23 травня 2012 року складає 165 957,39 грн., з яких:

139 282,25 грн. - заборгованість за кредитом;

33 687,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

716,20 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

1 271,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2012 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача дружину відповідача - ОСОБА_8 як законного представника дітей - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та в якості третьої особи орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2012 року залучено до участі в справі в якості третьої особи нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу ОСОБА_13

Під час розгляду справи представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та остаточно просив суд:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSZ0GK00000003 від 13 березня 2006 року в розмірі 172 707,79 грн.:

1. Звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 172,4 кв. м., який розташований за адресою пров. Радонівський, 5, м. Звенигородка, Черкаської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

2. Виселити ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з вказаного будинку зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу предмета іпотеки.

3. Стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2013 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 29 травня 2013 року рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року уточнені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: орган опіки та піклування Звенигородської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - задоволено повністю.

Вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSZ0GK00000003 від 13 березня 2006 року в розмірі 172 707,79 грн. звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 172,4 кв. м., який розташований за адресою Черкаська область, м. Звенигородка, пров. Радонівський, 5, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 13 березня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_11, що зареєстровані та проживають у будинку, загальною площею 172,4 кв.м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, пров. Радонівський, 5, зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Звенигородка.

Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року залишено без змін рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 30 травня 2016 року залишено без змін рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року.

Постановою Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 30 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року та рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2017 року як незаконне, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідачів.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, ПАТ КБ «Приватбанк» вказав, що районний суд мотивував своє рішення відсутністю згоди органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки та послався на ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Крім того, на думку особи, що подає апеляційну скаргу, суд прийшов до хибного висновку про безпідставність заявлених позовних у частині виселення через те, що в іпотеку передано майно, яке придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, тому на думку суду, немає передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного майна без надання їм іншого постійного житла.

ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що права неповнолітніх укладенням договору іпотеки порушені не будуть, оскільки сам договір іпотеки недійсним визнаний не був а тому є діючим і таким, що породжує взаємні права та обовязки його сторін, факт неналежного виконання зобовязань ОСОБА_14 за кредитним договором та наявність заборгованості за таким договором сторонами не заперечувалася, а тому є всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що предмет іпотеки був придбаний саме за рахунок коштів, отриманих за рахунок кредиту, а тому відповідачі в такому випадку підлягають виселенню з житлового приміщення, і висновок районного суду про відмову в задоволенні позову в цій частині є помилковий та підлягає скасуванню.

Тому, на думку ПАТ КБ «Приватбанк» суд допустив неправильне застосування норм матеріального права, а також порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд подання, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 13 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошті в розмірі 156 000 грн. (а.с. 6-9, Т. 1).

В забезпечення умов вищевказаного кредитного договору, 13 березня 2006 року між Банком та ОСОБА_7 було укладено також договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавцем надано в іпотеку нерухоме майно, яким є житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою площею 165,8 кв.м по пров. Радонівський, 5 у м. Звенигородка, Черкаської області (а.с. 10-15, Т. 1).

Укладаючи з банком договір іпотеки, ОСОБА_7 зазначив у ньому (п.13.7 договору іпотеки), що відносно до предмету іпотеки відсутні вимоги третіх осіб, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку в будинку.

Як вбачається з договору іпотеки, на момент його укладення, ОСОБА_7 згідно із даними, що містяться в його паспорті серії НС № 323222, який виданий 31 липня 1997 року Звенигородським РВ УМВС, був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, а не в будинку по пров. Радонівський, 5 в м. Звенигородка, Черкаської області (а.с. 38-39, Т. 1).

Пунктом 17.8.2 договору іпотеки (а.с. 11 Т. 1) передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі.

Відповідно до ч. ч. 2,5 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконане у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на час укладення іпотечного договору, зазначений предмет іпотеки належав на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2006 року, зареєстрованому в реєстрі прав власності 03 березня 2006 року (а.с. 122-123 Т.1).

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_7 взяті зобовязання щодо сплати кредиту та виконання умов договору не виконує, заборгованість ні по кредиту, ні по відсотках за його користування не сплачує і станом на 18 вересня 2012 року мав загальну суму заборгованості перед позивачем по сплаті кредиту в розмірі 172 707 грн. 79 коп. (а.с. 91-98, Т. 1).

30 травня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_7 вимогу щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором із застереженням про звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (а.с. 36 Т.1).

Дану вимогу ОСОБА_7 виконано не було.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений законом строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Оскільки, права позивача були порушені, Банк звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та просив стягненути заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 33-35 Т.4), суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що ОСОБА_7 під час купівлі житлового будинку було сплачено ОСОБА_15 та ОСОБА_16 аванс з власних коштівв розмірі 40 000 грн. і сторони під час укладення іпотечного договору не дотримались вимог чинного законодавства щодо погодження передачі в іпотеку будинку в установленому законом порядку з органом опіки та піклування, право користуватися яким, на час укладення договору іпотеки мали діти.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, ПАТ КБ «Приватбанк» вказав, що районний суд мотивував своє рішення відсутністю згоди органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки та послався на ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Крім того, на думку особи, що подає апеляційну скаргу, суд прийшов до хибного висновку про безпідставність заявлених позовних у частині виселення через те, що в іпотеку передано майно, яке придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, тому на думку суду, немає передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного майна без надання їм іншого постійного житла.

ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що права неповнолітніх укладенням договору іпотеки порушені не будуть, оскільки сам договір іпотеки недійсним визнаний не був а тому є діючим і таким, що породжує взаємні права та обовязки його сторін, факт неналежного виконання зобовязань ОСОБА_14 за кредитним договором та наявність заборгованості за таким договором сторонами не заперечувалася, а тому є всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що предмет іпотеки був придбаний саме за рахунок коштів, отриманих за рахунок кредиту, а тому відповідачі в такому випадку підлягають виселенню з житлового приміщення, і висновок районного суду про відмову в задоволенні позову в цій частині є помилковий та підлягає скасуванню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення районного суду, обгрунтованість доводів апеляційної скарги, пояснень, наданих сторонами, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни чи скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Як вже було зазначено вище, пунктом 17.8.2 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі.

Чинним законодавством, а саме ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження права та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо житлових приміщень.

Вказаним Законом передбачено, що органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого, що належить дітям.

Справа розглядалася судами неодноразово і достовірно було встановлено, що договір іпотеки № CSZ0GK00000003 від 13 березня 2006 року було укладено без згоди органу опіки та піклування. Дану обставину сторонами не було спростовано і вона визнана судом достовірною.

Крім того, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції було встановлено, що суму авансу за придбання житлового будинку в розмірі 40 000 грн., який передано в іпотеку, ОСОБА_7 було сплачено із власних коштів, а залишкову суму 130 000 грн. ОСОБА_7 сплатив, коли отримав кредит.

Тому, з врахуванням вище встановлених обставин, районний прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки частина коштів була сплачена відповідачем ОСОБА_7 з власних коштів і сторони даний факт не спростували, та при укладенні договору іпотеки був порушений порядок його укладення, а саме, при його укладенні не була отримана згода органу опіки та піклування та порушені права дітей, які на момент укладення такого договору мали право користуватися переданим в іпотеку будинком, що має наслідком нікчемності даного правочину.

Колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано подані сторонами доводи в підтвердження та заперечення вимог апеляційної скарги, висновки Верховного Суду України, що були викладені в постанові від 19 квітня 2017 року і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду апелянтом та його представником не наведено.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: орган опіки і піклування Звенигородської міської ради Черкаської області, приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий :

Судді :