Справа № 297/2238/18
21 грудня 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Фейір О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовано тим, що вищевказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності в цілому. В будинку позивач проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4. Однак, в будинку значиться зареєстрованим і відповідач ОСОБА_2 Позивач зазначає, що зареєструвала відповідача у власному будинку, так як сподівалася, що він доглядатиме за нею з чоловіком, так як вони є людьми похилого віку, утримуватиме їх в разі потреби, за що отримає в спадщину її житло, так як дітей в них не має. Однак, близько двох років ОСОБА_2 їм не допомагає, не виходить з ними на контакт, в будинку не з'являється. Оскільки наявність реєстрації відповідача в будинку за вказаною адресою впливає на розмір комунальних послуг, створює проблеми при оформленні субсидії та завдає інші незручності ОСОБА_1, остання просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а. с. 23).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим за місцем реєстрації належним чином про час та місце проведення такого (а. с. 21-22).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 в цілому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що стверджується довідкою Великоберезької сільської ради Берегівського району (а. с. 6) та копією свідоцтва про право на спадщину (а. с. 8).
У вищевказаному будинку значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, що вбачається з копії будинкової книги, довідки Берегівського РВ ГУДМС (а. с. 9-10, 17).
Частиною 1 ст. 71 ЖК УРСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в спірному будинку тривалий час, як зазначає позивач - близько двох років, що також стверджується довідкою Великоберезької сільської ради Берегівського району (а. с. 20).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Враховуючи наведене, а також те, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, порушує права останньої як власника будинку на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, суд вважає позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.
Виходячи зі змісту частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, ст. ст. 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання якого зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, такою, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.