Справа № 565/2301/17
Провадження № 2/565/130/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Левадної О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області справу за позовом ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради (далі - УПСЗН) до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

УПСЗН звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 у якому просить стягнути з неї надмірно виплачені бюджетні кошти в сумі 31 744,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на підставі поданих документів та заяви від 23 червня 2004 року ОСОБА_2 згідно із Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» призначена допомога одиноким матерям на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.07.2017 року встановлено факт, що ОСОБА_5 являється батьком ОСОБА_4. Факт батьківства було встановлено на підставі показань свідків про те, що ОСОБА_2 проживала однією сімєю з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 2002 року до дня смерті ОСОБА_5 (17.04.2017 року). ОСОБА_5 завжди вважав дитину ОСОБА_4 своїм сином та виконував щодо нього усі обовязки батька.

Позивач вказує на те, що ОСОБА_2 не мала права на призначення допомоги на дітей одиноким матерям з 01.06.2004 року, оскільки проживала спільно з ОСОБА_5 та вели спільне господарство.

22.09.2017 року відповідачці було направлено повідомлення про необхідність повернення надміру виплачених коштів в сумі 31744,95 гривень в добровільному порядку. Відповідач відмовилась добровільно вносити кошти, що призвело до звернення управління до суду.

Від відповідача у справі надійшов відзив в якому ОСОБА_2 просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог УПСЗН, враховуючи той факт, що вона та її дитина інваліди та знаходяться в скрутному матеріальному становищі , а попереду в них ще ряд операцій. Відсутність рішення суду щодо встановлення факту спільного проживання її з ОСОБА_5, на її думку, виключає можливість настання юридичних наслідків, які б надавали можливість припинити їй як одинокій матері виплату допомоги на її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що в свою чергу виключає можливість повернення нею виплачених коштів в сумі 31744,95 грн. за період з 01.06.2004 року по 31.12.2015 року.

Вказує, що на час призначення допомоги одиноким матерям, на дитину ОСОБА_4 дійсно була одинокою матірю, про що засвідчують наявні документи, які були видані на той час відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління поліції, де зроблено відповідний запис за №203, від 13 травня 2004 року. ОСОБА_2 у відзиві зазначає, що участі у вихованні дитини ОСОБА_5 як такої не брав, хоча дитину інколи провідував, спільне господарство вона з ним не вела, через надмірне вживання ним спиртних напоїв. Про цей факт, на її думку, свідчать довідки про реєстрацію ОСОБА_5 з 2003 року до 2011 року у своєму будинку в Турійському районі Волинської області. В період з 27.05.2011 року до 01.08.2014 року був зареєстрований, мав ліжкомісце, в кім.№56 по м-ну Будівельників, буд.1, а також з 03.12.2014 року по день смерті ОСОБА_5 був зареєсрований за адресою в АДРЕСА_1. Тривалий період часу ОСОБА_5 був зареєстрований за іншими адресами, що унеможливлює спільне проживання останнього за адресою відповідачки ОСОБА_2 Вважає, що факт спільного проживання судом не було встановлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Дала пояснення аналогічні за змістом до обставин, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 з 01.06.2004 року призначена допомога як одинокій матері на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Вказана обставина підтверджується копією протоколу ОСОБА_3 праці та соціального захисту № 277 від 29.06.2004 року.

Разом із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям від 23.06.2004 року, позивач подала до ОСОБА_3 праці та соціального захисту довідку Відділу реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції від 13.05.04 про реєстрацію акту про народження ОСОБА_4, у який відомості про батька записані за заявою матері, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями цих документів.

За період з червня 2004 року до грудня 2015 року ОСОБА_2 виплачено вищевказаної допомоги на загальну суму 31 744,95 грн., що доводиться копією довідки позивача № 1803 від 29.11.2017 року, та визнано сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», у редакції яка діє з дня призначення допомоги відповідачу, жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має.

Зі змісту рішення Кузнецовського міського суду від 07.07.2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, яке набрало законної сили, випливає, що судом встановлено факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_5 однією сімєю з 2002 року до дня його смерті. У 2004 році у них народився син ОСОБА_6. ОСОБА_5 завжди вважав дитину своїм сином та виконував щодо нього усі обовязки батька. На підставі викладеного суд встановив факт, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_4.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. На підставі цього, суд бере до уваги вказані обставини як встановлені і такі, що не потребують доказування. У тому числі обставину проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_2 однією сімєю, що передбачає ведення спільного господарства та підтримання шлюбно-сімейних відносин.

Показання свідка ОСОБА_8, сина відповідача про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не вели спільне господарство суд оцінює критично та не бере їх до уваги. Суд виходить з того, що ОСОБА_8 як син відповідача може бути заінтересованою особою щодо вирішення цієї справи, а також з його показань випливає, що ОСОБА_5 починаючи з 2002 року постійно по декілька днів проживав з ОСОБА_2, а потім на декілька днів йшов з дому. Тобто, фактично ОСОБА_5 підтримував відносини з відповідачем та її сином протягом вказаного періоду.

Показання свідка ОСОБА_9 суд не бере до уваги, оскільки він фактично показань, що стосуються предмету спору не дав. Свідок пояснив, що з ОСОБА_5 познайомився лише у 2012 році. І з того часу до дня його смерті бачив його лише 2-3 рази у рік. Спілкувався з ним лише як зварювальником ЖЕД № 3. У квартирі ОСОБА_2 був вже після смерті ОСОБА_5

Інших доказів, які спростовували б обставини ведення спільного господарства із ОСОБА_5, спільного проживання і виховання ОСОБА_4, відповідач до суду не подала. Також, встановлені вище обставини спростовують факти викладені відповідачем у відзиві щодо відсутності спільного господарства із ОСОБА_5 та те, що він не брав участь у вихованні дитини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 проживала однією сімєю з ОСОБА_5 починаючи з 2002 року і виховувала з ним ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та при цьому подала заяву від 23.06.2004 року про призначення їй допомоги як одинокій матері, суд приходить до висновку про недобросовісність ОСОБА_2 у набутті права на отримання такої допомоги та її отримання у період з червня 2004 року до грудня 2015 року на загальну суму 31 744,95 грн.

При цьому, у судовому засіданні не встановлено обставин рахункової помилки зі сторони позивача.

Відповідно до ст.1166 ЦП України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту ст..1212 випливає, що особа, яка набула майно особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача виплачених бюджетних коштів в сумі 31 744, 95 грн., набутими нею без достатньої правової підстави.

Керуючись ст.1166, 1212 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради надмірно виплачені бюджетні кошти в сумі 31 744 (тридцять одна тисяча сімсот сорок чотири) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений до 16 січня 2018 року.

Позивач ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради, місцезнаходження Рівненська область, м. Вараш, майдан Незалежності, 1, .

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, корп.. 1, кв. 42, паспорт громадянина України серії СР № 550740

Головуючий суддя І.Зейкан