Справа № 591/5449/17
Провадження № 2/591/423/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Іосеба, 3-я особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради

про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і остаточно уточнивши свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є його донькою. 14.11.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Іосебом. Від шлюбу вони мають трьох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Донька ОСОБА_3 померла 09.09.2017 року. Діти на даний час проживають з ним та його дружиною ОСОБА_6. Відповідач ОСОБА_5 Іосеб разом з дружиною та дітьми не проживав з 2015 року, на даний час мешкає у Києві, не приймає участі у вихованні дітей, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться їх здоровям, навчанням, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. А тому суд просить позбавити відповідача ОСОБА_5 Іосеба батьківський прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в письмовій заяві позов підтримав, просить слухати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_5 Іосеб про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився.

Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради в письмовій заяві позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі.

10.10.2017 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду на 07 листопада 2017 року. Слухання справи відкладалося із за відсутності даних про належне повідомлення відповідача і його неявку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого:

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

14.11.2008 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_5 Іосебом, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8).

Від шлюбу вони мають трьох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5-7).

ОСОБА_3 померла 09.09.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

Діти на даний час проживають з позивачем ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_6 за адресою: м. Суми вул. Шишкарівська, буд.№2 кв.№ 13.

Відповідач ОСОБА_5 Іосеб разом з дружиною та дітьми не проживав з 2015 року, на даний час мешкає у Києві, не приймає участі у вихованні дітей, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться їх здоровям, навчанням, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідач ОСОБА_5 Іосеб не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

Служба у справах дітей Сумської міської ради надала суду висновок, відповідно до якого вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 Іосеба відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 року, найважливіший обов»язок матері і батька це обов»язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. Це визначено ст. 150 СК України.

В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 pоку, вказано: «Держави-учасники зобов»язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для

злагоди, приймаючи до уваги права та обов»язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Згідно положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків.

Разом з тим, відповідач, як батько дітей самоусунувся від виховання дітей та нехтує батьківськими обов»язками: не турбується про дітей, не цікавиться їх особистим життям, здоров»ям та вихованням, не надає матеріальної допомоги, що суперечить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Таким чином судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться ними взагалі, повністю втратив зв»язок з дітьми, а тому діючи в інтересах малолітніх дітей, його необхідно позбавити батьківських прав.

Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 Іосеба на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 1409 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_5 Іосеба (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1) батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягувати з ОСОБА_5 Іосеба, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1 - аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 2500 грн. щомісячно до їх повноліття, і аліменти виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 кв.№13, ІПН НОМЕР_2, починаючи стягнення з 28 вересня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_5 Іосеба, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, на користь держави 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.