Справа № 489/6043/15-ц
Номер провадження 2/489/13/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Сироватки Т.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору міни належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1. Іншим власником даної квартири була мати позивача, яка померла 31.08.2003 р. Попередня власниця спірної квартири (колишня дружина позивача), приховуючи факт укладення договору міни набула права власності на вказану нерухомість, та в подальшому продала її третій особі. На теперішній час в кв. АДРЕСА_1 проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили, спірну квартиру витребувано у ОСОБА_2 та передано 1/2 її частку позивачу. Однак до теперішнього часу відповідачі проживають в спірній квартирі без належних правових підстав, на вимоги позивача звільнити займане приміщення не реагують.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, через порушення їх прав на достойний рівень життя, фактичного позбавлення їх цього права іншою особою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_9, зареєстрований на Південній товарній біржі за №10294 від 18.12.1999 р.

09.01.2003 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 обміняли належні їм 22/100 частки домоволодіння АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1, яка належала в рівних частках ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вказаний Договір був посвідчений ПН ММНО Лашиною О.П.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 з 09.01.2003 р набули право власності на квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла. ? частку квартири після її смерті успадкував ОСОБА_4, який є спадкоємцем першої черги після смерті матері.

За позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2003 р. договір купівлі ними та неповнолітньою ОСОБА_8 спірної квартири оформлений Південною товарною біржею 18 грудня 1999 р. був визнаний дійсним та визнано було за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право власності на 1/3 частини квартири за кожним.

20.04.2004 р. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відчужили квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_13 на підставі Договору купівлі-продажу.

08.11.2004 р. на підставі Договору дарування ОСОБА_13 відчужив ОСОБА_2 вищевказану квартиру.

Згідно Довідки про склад сім'ї за № 00195 від 01.09.2015 р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_5

12.09.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_13 про визнання права власності на частку в нерухомому майні, витребування майна, включення частини майна до спадщини, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме витребувано ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2017 р. за ОСОБА_4 у порядку спадкування визнано право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 після смерті його матері - ОСОБА_10

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 4 с. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі категорично відмовляються виселятись зі спірної квартири, чим порушують його права володіння та користування належною йому квартирою.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідачі не спростовують того, що вони дійсно проживають у спірній квартирі, оскільки іншого житла не мають, без законних на то підстав.

Відтак, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі порушують права позивача на розпорядження нерухомим майном та вони підлягають захисту у обраний позивачем спосіб, через що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь держави витрати по сплаті судового збору - 487 грн. 20 коп., по 243 грн.60 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.01.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова