П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батька та визнання батьківства, ухваленого під головуванням судді Ковтуновича М.І. об 09 год. 45 хв. в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області, повний текст якого складено 23.08.2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Кузнецовський міський суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_2, в якому просив виключити з актового запису №30 від 21.02.2013р. про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька ОСОБА_2 та визнати ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_3, народженої 14.02.2013 року ОСОБА_4.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням та вважаючи його незаконним, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої існтанції безпідставно дійшов висновку про недоведеність заявлених ним вимог.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/7/2018 Головуючий у 1 інстанції : Ковтунович М.І.

Доповідач : Григоренко М.П.

Вказує, що він у 2012 році тривалий час зустрічався із ОСОБА_4. Рішенням Кузнецовського міського суду від 07.08.2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. 14.02.2013 року ОСОБА_4 народила дочку ОСОБА_5, батьком якої відповідно до ч.2 ст. 122 СК України записано ОСОБА_2

В серпні 2016 року він (ОСОБА_1В.) дізнався, що є біологічним батьком ОСОБА_5. На даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають разом з ним, і він повністю забезпечує їхню сім»ю.

Він впевнений, що є батьком ОСОБА_5. Відповідач визнав позов, а суд безпідставно відхилив дане визнання, фактично порушивши права дитини на встановлення батьківства. Суд помилково вважає, що єдиним способом встановити батьківство є проведення судово-генетичної експертизи. Судом не враховано, що відповідач може не зявитися на експертизу щодо визнання батьківства або відмовити експертам в наданні необхідних предметів дослідження, тому експертиза сама по собі не є безумовною підставою для визнання встановленим чи спростованим факту батьківства.

Суд безпідставно відхилив всі докази у справі (пояснення мами, визнання позову відповідачем, пояснення позивача, спільне проживання з мамою дитини та дитиною, спільне виховання дитини, відсутність відповідача у житті дитини тощо).

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В ході апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення, суд першої існтанції виходив із того, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач є батьком ОСОБА_3, 14.02.2013р.н.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Та обставина, що на час розгляду справи відповідач визнавав позов ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_4 мати ОСОБА_3, 14.02.2013р.н. також підверджувала ту обставину, що батьком останьої є позивач, на розсуд колегії суддів, ще не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки, відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що в порядку виконання приписів статті 10 ЦПК України суд першої інстанції пропонував сторонам у справі призначити судово-генетичну експертизу для встановлення батьківства ОСОБА_3, 14.02.2013р.н., але позивач відмовився від проведення вказаної експертизи.

Твердження позивача про те, що проведення вказаної еспертизи могло опинитись під зазрозою неможливості її проведення через неявку відповідача до експертної установи для здачі порівняльних зразків, на переконання колегії суддів, на увагу не заслуговують, оскільки з огляду на те, що саме позивач наполягає на встановленні свого батьківства відносно ОСОБА_3, 14.02.2013р.н., то достатньо йому самому з»явитись до експертної установи і експерт буде мати змогу скласти відповідний висновок.

Суд першої інстанції вірно виніс ухвалу про відмову в прийнятті визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1, оскільки є невідомими мотиви такої відмови відповідача від свого батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яке він до цього часу жодним чином не оспорював і колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 в любий час може змінити свою позицію по цьому питанню в силу виникнення тих чи інших обставин, які на даний час він може не передбачати, а тому судове рішення в даному випадку не може грунтуватись на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15.01.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.В. Боймиструк

ОСОБА_6