Справа № 202/6388/17
Провадження № 2/202/389/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

за участю представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання довіреності, договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності та повернення права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання довіреності, договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності та повернення права власності, в якому посилається на те, що їй належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. Маючи поганий стан здоровя та похилий вік вона домовилася з ОСОБА_7 про догляд. 12.02.2014 року позивачка зробила нотаріально посвідчений заповіт на користь ОСОБА_8 та зареєструвала її у своїй квартирі. Однак після реєстрації у квартирі ОСОБА_7 почала претендувати на квартиру, забрала у позивачки гроші та документи на квартиру. Син позивачки звернувся до ОСОБА_9 аби він допоміг вирішити питання щодо зясування відносин з ОСОБА_7 ОСОБА_9 запропонував надати йому довіреність на здійснення представництва її інтересів щодо вирішення питання з ОСОБА_7 Для цього вона разом із ОСОБА_9 поїхала до нотаріуса у м. Новомосковськ 13.06.2014 року. ОСОБА_9 виніс документ, прочитав його, що справами відносно ОСОБА_7 буде займатися ОСОБА_3 його мати. Сам текст довіреності позивака не читала, оскільки має вади зору. Повністю довірилася ОСОБА_9 та підписала довіреність. Свідків при цьому не було. Згодом ОСОБА_7 впевнила позивачку, що треба скласти договір довічного утримання, який 25.05.2015 року було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_10 Оскільки ОСОБА_7 не здійснювала своїх обовязків за договором довічного утримання, позивачка звернулася за допомогою до ОСОБА_9 Він пообіцяв допомогти розірвати договір довічного утримання та повернути їй право власності на квартиру. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2016 року договір довічного утримання між позивачкою та ОСОБА_7 було розірвано. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2017 року ОСОБА_7 була визнана такою, що втратила право користування квартирою № 55 по вул. Батумська, 26 та знята з реєстраційного обліку. Позивачка неодноразово просила ОСОБА_9 віддати їй оригінали документів на квартиру, однак останній відмовлявся. У вересні 2017 року позивачка дізналася, що 23.03.2017 року її квартира була продана ОСОБА_4 дружині ОСОБА_9 на підставі довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_3. Позивачка стверджує, що ніякого наміру продавати належну їй квартиру вона не мала. Іншого житла не має. Грошові кошти від продажу квартири у сумі 130000 грн. вона не отримувала. Вважає, що ОСОБА_9, скориставшись її похилим віком, станом здоровя, довірливістю, відчужив належну їй квартиру своїй дружині. До теперішнього часу у спірній квартирі проживає позивачка. Просила визнати, посвідчену 13 червня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі № 1070, згідно якої ОСОБА_11 уповноважила ОСОБА_3 бути представником з питань продажу та збору всіх документів, необхідних для цього, щодо належної на праві приватної власності квартири № 55, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Батумська, будинок 26, бланк серії НАА номер 475781 недійсною; взнати договір купівлі-продажу, посвідчений 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 303, згідно якого ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру № 55, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, будинок 26; скасувати свідчення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності розмір частки 1 за ОСОБА_12 на обєкт нерухомого майна квартира 55 Дніпропетровська області, м. Дніпропетровськ (Дніпро), вулиця Батумська, будинок 26, загальна площа 43,3 кв. м., житлова площа 27,4 кв. м.; повернути ОСОБА_13 право приватної власності на квартиру 55 Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ (Дніпро), вилиця Батумська, будинок 26, загальна площа 43,3 кв. м., житлова площа 27,4 кв. м.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 у судове засіданні не зявилася.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у судове засіданні не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 47).

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 13 червня 2014 року ОСОБА_14 було видано довіреність на ім'я ОСОБА_3 (а. с. 7), якою вона уповноважила останню бути її представником з питань продажу та збору всіх документів, необхідних для цього, щодо належної їй на праві приватної власності квартири № 55, яка розташована за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Батумська, будинок № 26. Дана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрована в реєстрі за № 1070.

23 березня 2017 року між ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири № 55, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, будинок № 26 (а. с. 8). Даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №303.

Згідно довідки № 6046 про склад сім'ї від 08.08.2017 року (а. с. 10) у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_11.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У позовній заяві позивачка та у судовому засіданні представник позивачки посилається на те, що підписуючи довіреність позивачка була впевнена, що надає право представляти її інтереси щодо вирішення спору з ОСОБА_7 Позивакою та її представником не надано суду доказів того, що обставини, щодо яких помилялася позивачка, існували саме на момент складання довіреності, а саме не надано доказів існування спору між позивачкою та ОСОБА_7 у суді станом на червень 2014 року, звернення позивачки до інших органів з приводу її відносин із ОСОБА_7 У той же час, позивачка у позовній заяві посилається на те, що 26.05.2015 року вона уклала із ОСОБА_7 договір довічного утримання, який було посвідчено нотаріально, а спірна довіреність була надана позивачкою 13.06.2014 року, тобто майже за рік до укладання договору довічного утримання. Тобто позивачкою та її представником не надано доказів, що помилка щодо істотних обставин правочину насправді мала місце.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно вела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Ознакою оману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Позивачка, як сторона, яка діяла під впливом обману, не довела наявність умислу з боку відповідачки ОСОБА_3 і сам факт обману. За твердженням позивачки та письмовим відзивом на позов ОСОБА_3, вони не були знайомі та ніколи не бачили один одного. Суд не може прийняти посилання позивачки на те, що спірна довіреність була укладена під впливом обману з боку ОСОБА_9, оскільки останній не є відповідачем по справі, відносно нього відсутній вирок суду, яким би було встановлено його умисне введення позивачки в оману. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що Гайдар О-В. Ф. не мала наміру продавати свою квартиру. Двічі вона давала довіреність ОСОБА_9, який був другом сім'ї.

Крім того, рішенням Верховного Суду України від 19.07.2006 року у справі №6-7182св06 встановлено, що стаття 230 ЦК України не поширюється на односторонні правочини, яким є зокрема довіреність.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» норми ст. 230 ЦК не застосовуються до односторонніх правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Спірна довіреність була видана позивачко до 13 червня 2017 року. Дана довіреність позивачкою скасована не була.

Суд не може прийняти як підставу визнання недійсною нотаріально посвідченої довіреності, як одностороннього правочину, посилання позивачки на порушення нотаріусом процедури вчинення нотаріальних дій, а саме те, що позивака, маючи вади зору, не могла прочитати текст довіреності. Так, дійсно згідно довідки Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 9 від 22.09.2017 року (а. с. 13) Гайдар А-В.Ф. перебуває на обліку у лікаря офтальмолога. Однак перевірка законності дій нотаріуса може бути предметом розгляду у справі про оскарження нотаріальних дій. Позивачка у своєму позову не ставить вимоги до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, не зазначає її відповідачем по справі та не просить визнати дії нотаріуса незаконними.

Оскільки підставою визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.03.2017 року позивачка зазначає саме визнання довіреності недійсною через відсутність вільного волевиявлення, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПУК України судові витрати відносяться за рахунок держави, через те, що позивачка має пільги як ветеран війни учасник бойових дій.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 229, 230, 249 Цивільного Кодексу України, п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 246, 264, 265, 266 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.Г. Зосименк