Постанова

іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 607/13097/15-ц

провадження № 61-5821 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного

цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року у складі судді Стельмащука П. Я. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року у складі суддів: Сташківа Б. І., Костіва О. З., Жолудько Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»), ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що 29 листопада 2014 року о 6 год. 00 хв. у місті Тернополі на перехресті вулиць Злуки-Галицька сталася ДТП з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_4. У результаті вказаної ДТП належному їй на праві власності автомобілю марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_3, було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0149350 від 22 травня 2014 року. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП. Вартість заподіяного їй матеріального збитку внаслідок ДТП становить 52 765 грн 83 коп., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 30/15 від 3 березня 2015 року, складеним суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 (далі - СПД ФО) ОСОБА_3 Після вказаної ДТП вона звернулася до відповідачів з пропозицією у добровільному порядку відшкодувати завдані їй збитки, проте будь-якого відшкодування не отримала. Крім матеріальної шкоди, їй також було завдано моральну шкоду, яка полягає у її душевних стражданнях, їй довелося шукати додаткові кошти для ремонту автомобіля, що в свою чергу призвело до переживань її та членів її сім'ї, а також до того, що їй та членам її сім'ї довелося тривалий час користуватися громадським транспортом. Посилаючись на вказане, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2 756 грн 83 коп., інфляційні втрати у розмірі 757 грн 84 коп. та 3 % річних у розмірі 34 грн 33 коп., стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на її користь суму заподіяних матеріальних збитків у розмірі 43 072 грн 72 коп., суму інфляційних нарахувань у розмірі 13 700 грн та 3 % річних у розмірі 620 грн 55 коп., стягнути солідарно з відповідачів 10 тис. грн у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, вартість висновку експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 тис. грн та судові витрати.

ПрАТ «СГ «ТАС» заперечило проти позову, посилаючись на те, що здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у повному обсязі в розмірі 6 927 грн 28 коп. через систему «Privat Money» та повідомило її про це листом від 2 березня 2015 року, однак позивач цих коштів не отримала, у зв'язку з чим вказані вони були повернуті страховій компанії. Вимога про сплату позивачу інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування є безпідставною, оскільки ПрАТ «СГ «ТАС» у повному обсязі виконало взяті на себе зобов'язання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 49 243 грн 85 коп., з яких: 42 122 грн 72 коп. матеріальної шкоди, інфляційні в розмірі 6 657 грн 20 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 463 грн 93 коп., а також - 492 грн 44 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 765 грн 83 коп. матеріальної шкоди, моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн. та 52 грн 1 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів з ПрАТ «СГ «ТАС» мотивовано тим, що страховиком всупереч вимогам законодавства не виплачено належне страхове відшкодування позивачу, чим порушено її права. Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 тис. грн моральної шкоди, місцевий суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди суд обґрунтував тим, що хоча відшкодуванню підлягають 3 715 грн 83 коп., однак ОСОБА_1 було заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_2 лише 2 765 грн 83 коп., тому судом задоволено позов у межах цих вимог.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося страховиком в апеляційному порядку в частині стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, інфляційних втрат, 3 % річних від простроченої суми та понесених судових витрат, а тому і переглядалося апеляційним судом тільки в цій частині.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «ТАС» відхилено, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції на підставі наданих доказів правильно встановив обставини, дав їм належну правову оцінку і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи ПрАТ «СГ «ТАС» не спростовують висновків суду.

У листопаді 2016 року ПрАТ «СГ «ТАС» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що автомобіль марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_3, є фізично знищеним, оскільки його ринкова вартість перевищує вартість відновлювального ремонту. Судами помилково та необґрунтовано стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» 6 657 грн 20 коп. інфляційних втрат і 3 % річних, оскільки страхова компанія у повному обсязі виконала свої зобов'язання щодо сплати страхового відшкодування. Суди безпідставно не взяли до уваги звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто» (далі - ТОВ «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто»), виконаний на замовлення ПрАТ «СГ «ТАС», у зв'язку з чим дійшли помилкового висновку, що зазначена у ньому вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача значно завищена.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, а ухвалою від 26 квітня 2017 року - справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 січня 2018 року справу № 607/13097/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу і просила її відхилити, посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для їх скасування, оскільки судами правильно встановлено фактичні обставини справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Заперечень щодо вирішення судами позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в касаційній скарзі не наведено, тому судові рішення в означеній частині в касаційному порядку не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_1, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів попередніх інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214, 315 ЦПК України 2004 року в редакції, чинній на час їх ухвалення, щодо законності та обґрунтованості.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 28 листопада 2014 року о 6 год. 00 хв. у місті Тернополі на перехресті вулиць Злуки-Галицька керуючи автомобілем марки «ВАЗ2107», д.н.з. НОМЕР_4, порушив вимоги пунктів 1.4, 1.53. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, а саме, виконуючи поворот ліворуч з вулиці Злуки на вулицю Галицьку, не надав дорогу і допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI А4», д.н.з НОМЕР_3, який рухався у зустрічному напрямку. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2014 року у справі №607/І0153/14-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушенняі накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 61 ЦПК України 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрAT «СГ «TAC» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0149350 від 22 травня 2014 року, строк дії якого - з 27 травня 2014 року до 26 травня 2015 року. Ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди становив 50 тис. грн, за заподіяння шкоди життю і здоров'ю - 100 тис. грн, франшиза - 950 грн.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «AUDI А4», д.н.з НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданим 28 серпня 2008 року І-ВРЕР УДАІ УМВС України у Тернопільській області.

Згідно із звітом про оцінку автомобіля марки «AUDI А4», д.н.з НОМЕР_3, складеним 5 січня 2015 року ТОВ «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто», вартість його відновлюваного ремонту, визначена за витратним підходом, складає 218 449 грн 76 коп., ринкова вартість цього автомобіля, визначена за порівняльним підходом, складає 64 777 грн 28 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «AUDI А4» у результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент оцінки складає 64 777 грн 28 коп.

3 березня 2015 року СПД ФО ОСОБА_3 складено висновок № 30/15, за яким матеріальні збитки, заподіяні власнику автомобіля марки «AUDI А4» внаслідок ДТП, становлять 52 765 грн 83 коп. Згідно з пунктом 1.4. даного висновку ринкова вартість досліджуваного автомобіля з врахуванням тривалості його експлуатації, пробігу, комплектації та комплектності, технічного та презентабельного стану на момент огляду, без врахування пошкоджень у ДТП, дорівнює 215 439 грн 34 коп.

Згідно із страховим актом № 39531/44/15 від 2 березня 2015 року сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, становить 6 927 грн 28 коп.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону № 1961-IV).

Оцінюючи звіт, складений 5 січня 2015 року ТОВ «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто» та висновок СПД ФО ОСОБА_3 № 30/15 від 3 березня 2015 року, в яких визначено різні суми матеріальної шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що розмір збитку, визначений у висновку СПД ФО ОСОБА_3 № 30/15 від 3 березня 2015 року, є правильним, висновок науково обґрунтований, зроблений на підставі оцінки фактичних обставин, у ньому враховано ціни, які діють у місті Тернополі, а у звіті про оцінку автомобіля марки «AUDI А4», складеному 5 січня 2015 року ТОВ «Український експертний центр «Експерт-сервіс авто», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля є значно завищено.

Така оцінка судами зібраних і досліджених доказів відповідає вимогам статей 57, 58, 212 ЦПК України 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

З урахуванням викладеного, суди дійшли обґрунтованого висновку, що з ПрАТ «СТ «ТАС» на користь позивача підлягає стягненню 42 122 грн 72 коп. страхового відшкодування.

При розрахунку суми відшкодування суди виходили з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0149350 від 22 травня 2014 року, яким встановлено ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди в розмірі 50 тис. грн та франшизу - в розмірі 950 грн. При цьому судами прийнято до уваги, що ПрАТ «СГ «ТАС» нарахована сума страхового відшкодування в розмірі 6 927 грн 28 коп.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Після настання ДТП ОСОБА_1 19 грудня 2014 року подала ПрАТ «Страхова група «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування.

2 березня 2015 року за вих. № 1279 представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомив ОСОБА_1, що згідно з наданими документами розмір страхового відшкодування становить 6 972,28 грн.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Оскільки позивач звернулася до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування 19 грудня 2014 року, а відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, останній день виконання зобов'язання минув 19 березня 2015 року, а тому розрахунок проведений судом з наступного дня за днем настання строку виконання зобов'язання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що страховиком безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у виплаті належного страхового відшкодування, чим порушено право позивача, тому судами обґрунтовано стягнуто на її користь інфляційні втрати у розмірі 6 657 грн 20 коп. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 463 грн 93 коп.

Доводи касаційної скарги про те, що автомобіль марки «AUDI А4» є фізично знищеним, оскільки його ринкова вартість перевищує вартість відновлювального ремонту, а тому відповідно до Закону № 1961-IV його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП, не заслуговують на увагу. Як зазначено вище, судами дана належна оцінка зібраним доказам стосовно визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП. У страховика виникло зобов'язання виплатити страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності за завдану матеріальну шкоду в розмірі 50 тис. грн, визначеному страховим полісом, за виключенням франшизи в сумі 950 грн, яка не підлягає стягненню із страховика. Отже, підрахунок судами розміру страхового відшкодування є правильним та відповідає вимогам Закону.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами вищенаведеними обставинами справи і також зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, то касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки оскаржувані судові рішення було зупинено ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року, у зв'язку із залишенням касаційної скарги без задоволення необхідно поновити їх дію.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний