Справа № 740/2646/17
Провадження № 2-о/740/9/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2018 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.
при секретарі Філоненко О.В.
з участю заявника ОСОБА_1
представника заінтересованої особи Іваненко С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ніжинський міськрайонний відділ Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області про встановлення факту постійного проживання на території України,
Заявник звернувся до суду із вимогами про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги та пояснив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Грузії. До України переїхав в листопаді - грудні 1990 року на постійне місце проживання, до рідного брата та проживав у гуртожитку в АДРЕСА_1 . У 1991 році зареєструвався приватним підприємцем, відкрив цех, сплачував податки. У 1993 році зареєстрував шлюб у Ніжинському відділі РАЦС. В 1998 році обміняв паспорт зразка СРСР на паспорт громадянина України. Після його засудження, в 2006 році начальник ВГІРФО Ніжинського МВ УМВС отримав з матеріалів кримінального провадження його паспорт, який в подальшому був знищений. На його звернення про причини вилучення та знищення виданого йому паспорта громадянина України, відділ міграційної служби однозначної відповіді не надав. Вважає, що має право на отримання паспорта громадянина України зважаючи на те, що постійно проживає в Україні з грудня 1990 року. Просив суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Представник заінтересованої особи Ніжинського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судовому засіданні заперечувала задоволення заяви, посилаючись на те що заявник не надав суду належних доказів.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що разом з батьками у 1991 році влітку відпочивав на р. Десна і мав нагоду тоді познайомитися з ОСОБА_1 , та його братом, з якими продовжує підтримувати стосунки до цього часу.
Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Янеті Самтредського району Грузії (а.с. 8, 9).
16.06.1998 року Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області заявнику було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 6-7). В паспорті мається відмітка про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 з 24.11.1993 року за адресою АДРЕСА_2 , а також відмітка про реєстрацію шлюбу укладеного між заявником та ОСОБА_3 здійснена відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ніжина 20.11.1993 року.
Листом від 24.10.2016 року заявник проінформований Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області про те, що паспорт громадянина України йому безпідставно виданий, а тому вилучений в нього та знищений (а.с. 14).
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12.01.2011 року було встановлено, що ОСОБА_1 , брат заявника, з 1988 року по 01.08.2005 року перебував на військовому обліку в Ніжинсько-Куликівському об`єднаному міському військовому комісаріаті, та офіційно працював на Ніжинському механічному заводі. Даним рішенням було встановлено факт постійного проживання брата заявника на території України станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до ст. 315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.
Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України.
Указом Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України; оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території на зазначену дату, подає серед інших документів, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
В судовому засіданні було досліджено довідку Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС У Чернігівській області, відповідно до якої ОСОБА_1 був зареєстрований як платник податків з 12.07.1991 року по 25.02.2005 року.
Даний доказ розцінюється судом як допустимий та достовірний, оскільки виданий установою, діяльність якої передбачає надання такої інформації. Тому в силу положень ст. 80 ЦПК України є таким, що в сукупності з показаннями заявника та свідка допитаного в судовому засіданні, дає змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.
Таким чином проаналізувавши всі надані докази в сукупності, дослідивши обставини на які посилається заявник, на думку суду останній станом на 24.08.1991 року, на момент проголошення незалежності України, дійсно постійно проживав на території України, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи, що ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року проживав на території України, зважаючи на те, що від встановлення зазначеного факту залежить отримання заявником паспорта громадянина України, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 315, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко

Повний текст виготовлено 12 січня 2018 року