Ухвала

Іменем України

18 січня 2018 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря - Логвиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Ураїнська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Ураїнська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В позовній заяві ОСОБА_1 прохає суд стягнути із ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 20022,78 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати в розмірі 15 750 грн.

27 грудня 2018 року представник позивача, ОСОБА_4, подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій прохає накласти арешт на нерухоме майно: будинок № 79 по вулиці Короленка в с.Лутовинівка Козельщинського району Полтавської області, в межах ціни позову.

Представник позивача, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подану заяву.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_5, в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та прохав відмовити в її задоволенні.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

До поданої представником позивача заяви про забезпечення позову додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, із якого вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, на який представник прохає накласти арешт.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подана заява є необґрунтованою, оскільки суду не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, адже суду не надано доказів досудового врегулювання спору та відмову відповідача добровільно відшкодувати шкоду. Крім цього, заява про забезпечення позову є необгрунтованою в частині накладення арешту саме на належний житловий будинок, адже представником позивача не зазначена ціна нерухомого майна та не обґрунтовано яким чином має бути накладено арешт саме на ту його частину, яка є ціною позову.

Враховуючи вище викладене, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 149-151, 153 ЦПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні заяви представника позивача, ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя