Провадження № 2/201/917/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Трещова В.В., при секретарі Ткаченко К.О. за участю відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з останнього на свою користь половину додаткових витрат на оздоровлення дітей у сумі 5590 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалась на те, що сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі судового рішення з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання синів. У 2016-2017 роках позивач понесла додаткові витрати на утримання дітей, які полягають у придбанні путівок у дитячий табір, загальний розмір яких становить 11180 грн.

В наданій суду 09 січня 2018 року заяві позивач позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на відсутність доказів понесення позивачем на утримання дітей додаткових витрат в розумінні ст.185 Сімейного кодексу України, надав суду письмові заперечення.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9, 10).

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 жовтня 2014, стягуються аліменти на утримання їхніх синів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у 2016 та 2017 роках було сплачено 6240 гривень та 4940 гривень відповідно за путівки до ДОТ «Вогник» дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 15, 16).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того з ким із них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав й обов'язків обох батьків.

Верховний Суд України (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17) роз'яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат, а також самих особливих обставин має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд приходить до висновку про їх необґрунтованність , оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності особливих обставин, які б потребували обов'язкових додаткових витрат на придбання нею путівок до дитячого оздоровчого табору «Вогник», у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей, або для оздоровлення. Позивачем, також, не надано суду жодних доказів наявності відповідних рекомендацій лікарів про направлення дітей на оздоровлення, в той час як придбання путівок до дитячого табору ОСОБА_1 обґрунтовувала саме необхідністю оздоровити дітей.

Крім того, при ухваленні такого рішення судом також прийнято до уваги народження у відповідача 25 лютого 2017 року від шлюбу із ОСОБА_5 ще однієї дитини: ОСОБА_6, у зв'язку із чим в цей час на утриманні ОСОБА_2 перебуває дружина та малолітня донька, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 34, 35), що є обставинами, які є істотними для вирішення спору про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, і свідчать про матеріальне становище відповідача, наявність у нього іншої неповнолітньої дитини, непрацездатної дружини, яка в силу догляду за малолітньою дитиною не має можливості працювати, або іншим чином забезпечувати їх спільну з відповідачем дитину.

Щодо розподілу судових витрат, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 СК України, ст.ст. 263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2018 року.

Головуючий: суддя

Суддя: В.В. Трещов