РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2018 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом в інтересах ОСОБА_3, в якому просив збільшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, встановлений рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2017 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі 5000 гривень щомісячно до її повноліття.

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

Позив вказав, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 888,50 грн. щомісячно, починаючи з 19.08.2017 і до повноліття дочки ОСОБА_6, тобто до 09.06.2014. Сім'єю відповідача за період виплати аліментів на утримання дитини, починаючи з 2016 року був придбаний автомобіль фольксваген «TIGUAN» вартістю 30 тисяч доларів США та вантажний автомобіль вартістю понад десять тисяч доларів США. Також продовжується випуск та реалізація дверей, що рекламується відповідачем у мережі Інтернет де він називає себе представником компанії «Нова Оселя» за адресою: м. Жмеринка Вінницької області, по вул. Базарна Площа, 3. Товар пропонується оптом і в роздріб по ціні починаючи з 2800 грн., а тому вважає, що така комерційна діяльність дає можливість відповідачу щомісячно виплачувати аліменти ОСОБА_5 в розмірі 5000 грн. без фінансового збитку для бізнесу та сім'ї. Вказав, що донька ОСОБА_5 часто хворіє, що вимагає значних коштів на її лікування. Крім того зазначив, що відповідач ОСОБА_4 також ще володіє двома мікроавтобусами, складом готової продукції, земельною ділянкою розміром 8 соток, на якій збудоване промислове приміщення для виготовлення та реалізації дверей. На дане підприємство відповідач запрошує робітників з зарплатнею 10000 грн. Відповідач привселюдно відмовлявся від доньки, за останні три роки жодного разу не привітав ОСОБА_5 зі святами, не займається її дозвіллям. Співмешканка відповідача отримує допомогу від держави як одинока матір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених вище та додатково повідомив, що доходи відповідача відповідають сумі аліментів, яку позивач просить суд задовольнити та стягнути на утримання доньки ОСОБА_5

Відповідно до відзиву представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги представника позивача про збільшення розміру аліментів визнала частково в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що позивач надає до суду недостовірну інформацію на підтвердження платоспроможності відповідача, адже доводи ОСОБА_1 про придбання відповідачем автомобіля VOLKSWAGEN «TIGUAN» вартістю 30 тисяч доларів та вантажного автомобіля вартістю 10 тисяч доларів США не відповідає дійсності, позивач нічим не підтверджує їх наявність. Що стосується автомобіля VOLKSWAGEN «TIGUAN», то він був придбаний матір'ю відповідача ОСОБА_7, яка займається бізнесом та особисто управляє транспортним засобом, та який і належить їй на праві особистої власності. Вважає, що оскільки зазначені факти не відповідають дійсності позивач не може посилатись на них як доказ платоспроможності відповідача. Крім того вказала, що відповідач дійсно працює продавцем не продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_7 і його заробітна плата становить 3730 грн., проте останній не являється приватним підприємцем. Також позивач посилаючись у позовній заяві на часті хвороби доньки ОСОБА_5 не надає жодних доказів на підтвердження витрат на лікування. Окрім всього іншого між дочкою та відповідачем та його родиною склались добрі стосунки, вони неодноразово робили доньці подарунки, оплачують їй відпочинок та інше. Наразі відповідач створив нову сім'ю, яка складається з трьох осіб, і яку йому належить також утримувати.

В судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_2 підтримала поданий нею відзив на позовну заяву представника позивача та додатково пояснила, що представником позивача на підтвердження своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів, як на обставину, що дозволяє задовольнити його позовні вимоги. Відповідач працює компанії «Нова Оселя» на посаді продавця, для якого аліменти в сумі 5000 грн. є непосильними, при цьому не має жодного відношення до бізнесу матері. Представником позивача також не надано суду жодних доказів і про стійке хронічне захворювання дитини ОСОБА_5 та понесених витрат на її лікування та того, що сама відповідач, яка знаходиться в працездатному віці забезпечує дитину матеріально в розмірі, що відповідає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які відповідач згоден сплачувати на утримання доньки.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

26.09.2018 ухвалою судді позовна заява залишена без руху для усунення недоліків. 04.10.2018 відкрито провадження в справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. У звязку з поверненням на адресу суду від відповідача конверта з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» 24.10.2018 ухвалою судді вирішено розгляд справи проводити з повідомленням (викликом) сторін на 18.12.2018.

09.11.2018 від представника відповідача ОСОБА_2 у встановлений строк до суду надійшов відзив на позовну заяву

14.03.2018 представник позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії I - АМ № 039586 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до довідки про склад сім'ї від 18.09.2018 № 3955 виданої Жмеринською міською радою Вінницької області до складу сім'ї ОСОБА_3 входить дочка ОСОБА_5 (а.с.5).

Як вбачається з копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2017 року було вирішено збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 із 600 (шістсот) до 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 19.08.2017 до досягнення дитиною повноліття, тобто до 09.06.2024 року (а.с.8,9,9 зворот).

Згідно наказу від 04.11.2018 року № 5-2018 виданого ОСОБА_7, ОСОБА_4 прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів з 05.11.2018 року, на умовах, що вказані в трудовому договорі від 05.11.2018 року.

Відповідно до умов трудового договору №3 від 05.11.2018 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 останньому встановлено оплату праці в розмірі 3730 грн. (а.с.40), що також підтверджується копією повідомлення про прийняття працівника на роботу та копією квитанції №2, документ F 3001001 повідомлення про прийняття працівника на роботу платника податків ОСОБА_7 (а.с.42).

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО 663892 VOLKSWAGEN «TIGUAN» 2015 року випуску білого кольору, транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_7 (а.с.43).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 06.11.2018 року № 1796 інформація про доходи ОСОБА_4 з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року відсутня (а.с.44).

Відповідно до довідки квартального комітету «Заріяччя» від 01.11.2018 року № 823 до складу сім'ї ОСОБА_4, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 входять: співмешканка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3; дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.45).

Згідно копії свідоцтва про народження серії 1 АМ № 386911 виданого Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_9 являється батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.46).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Суд не приймає в якості доказу надану позивачем копію сторінок медичної картки хворого, так як відсутність у них титульної сторінки де зазначено прізвище ім'я по батькові хворого не дає можливості встановити їх приналежність будь-яким особам (а.с.18-19).

Також суд не приймає в якості доказу надані представником позивача копії чеків, частина з яких це витрати на продукти харчування, з даних копій чеків неможливо встановити призначення придбаних лікарських засобів на лікування саме дитини ОСОБА_5 (а.с.53-56).

Крім того, суд не приймає в якості доказу скріншот сторінки в мережі інтернет щодо запрошення працівника на виробництва вхідних металевих дверей з заробітною платою 5000- 10000 грн. з візитівкою ОСОБА_4 та фото території виробництва та реставрації дверей (а.с.57,58-60), адже дані докази жодним чином не підтверджують обставини,обґрунтовані представником позивача щодо поліпшення матеріального становища відповідача та його фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 5000 грн. щомісячно.

Також суд не бере до уваги твердження представника позивача, що з часу винесення рішення про збільшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 відповідачем були придбані транспортні засоби на вказану представником позивача суму, та зайняття відповідачем ОСОБА_4 комерційною діяльності з виробництва дверей, перебування у його власності складу готової продукції, адже дані твердження також не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Проте, сторонами визнається той факт, що дитина перебуває на утриманні позивачки, сторони разом не проживають, позивач з дитиною потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України).

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «ОСОБА_4 проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

На час звернення з цим позовом до суду, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01.07.2018 складає 1944 грн., а з 01.12.2018 2027 грн. Тобто розмір аліментів, який стягується з відповідача на корить позивача на утримання доньки ОСОБА_5 за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 26.09.2017 не відповідає мінімальному розміру, встановленому ст. 182 СК України, що визнається відповідачем.

Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно підпункту 3 пункту 17 даної Постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням гарантованого ст. 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень. Розмір аліментів підлягає збільшенню до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це визнано відповідачем, матеріальний стан відповідача з моменту останнього збільшення аліментів в кращу сторону не змінився, ним була утворена нова сімя яка потребує самостійних витрат, також суду не було представлено переконливих доказів про погіршення здоровя ОСОБА_5. При цьому суд звертає увагу, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Як вбачається із положень ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат на оплату послуг повинен бути співмірним наданим послугам.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката представником відповідача надано витяг з договору про надання правничої допомоги та квитанцію № 42 відповідно до якої за надання послуг представництва відповідачем сплачено суму гонорару в розмірі 5000 грн.

Суд зваживши на об'єм матеріалів цивільної справи, документів, які були складені адвокатом відповідача та час судових засідань, враховуючи, що представником відповідача надано до суду лише квитанцію щодо сплаченого гонорару в розмірі 5000 грн. без детального опису робіт, суд приходить до висновку про часткове стягнення витрат з позивача на корить відповідача на правничу допомогу в сумі 1000 гривень, що буде співмірним виконаній роботі.

Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Решта підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 76-83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із 888,50 грн. щомісячно, до 1013 (одна тисяча тринадцять) грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили до досягнення дочкою повноліття, тобто до 09.06.2024.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнення за виконавчим листом, виданого на підставі рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 26.09.2017 (справа №130/2002/17) про збільшення розміру аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 до 888,50 грн. припинити та повернути до суду, після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму судового збору в розмірі 23 (двадцять три) гривень (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106, рядок 1.1.2).

Іншу частину судових витрат в розмірі 681,80 гривень компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

З позивача ОСОБА_3 на корить відповідача ОСОБА_4 стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9 Вінницької, РНОКПП НОМЕР_2).

Суддя: А.М.Заярний

Дата складання повного судового рішення 22.12.2018