Справа № 626/958/18
Провадження № 2/626/760/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2018 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Дудченко В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 'ПРИВАТ БАНК' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 23.11.2009 року у розмірі 50883,12 грн. та судового збору у розмірі 1762 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 23.11.2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем своєчасно було виконано свій обов'язок надати кредитні кошти. Відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються.

Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 09.04.2018 року становить 50883,12 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом -2938,54 грн.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом -44845,38 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією -200 грн.;

А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- штраф (фіксована частина) -500 грн.;

- штраф (процентна складова) -2399,20 грн.

Тобто сума грошових зобов'язань, що підлягає сплаті за кредитним договором, станом на 09.04.2018 року, загалом складає 50883,12 грн.

Відповідач надала відзив на позов, в якому зазначила, що до вимог позивача слід застосувати строк позовної давності, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитом відповідно до розрахунку заборгованості мало місце 28.04.2015 року у розмірі 1,06 грн., які вона не сплачувала. Вона вважає, що строк дії картки сплив, будь-які договори про збільшення строку позовної давності нею не укладалися. Крім того, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне і те ж саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про подвійну цивільно-правову відповідальність за одне і те ж саме порушення, що суперечить вимогам ст.61 Конституції України. За таких обставин правові підстави для стягнення штрафу відсутні, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що у даних кредитно-правових відносинах дія договору пролонгується кожні 12 місяців і карткових рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. Кредитний договір чинний і заперечення відповідача нічим не обгрунтовані. Стосовно вимог про стягнення штрафу і пені, то при укладенні кредитного договору між Банком і клієнтом діє принцип свободи договору, і підписуючи договір, позичальник погоджується на його умови. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій, а в межах одного виду відповідальності може застосовутись різний набір санкцій. Заборона на застосування штрафу і пені прямо не випливає із закону або із суті відносин сторін, і дозволяє здійснити відповідне регулювання в договорі. Так штраф є відповідальністю позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, а пеня відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стосовно строку позовної давності він зазначає, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісчні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Строк дії картки, наданої відповідачу, 07.2016 року, позивач звернувся до суду з позовом 28.04.2018 року-до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Від представника позивача до суду надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник-адвокат ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечували з підстав, наданих у відзиві.

Вислухавши відповідача, його представника, перевіривши письмові докази у справі, суд вважає позов ПАТ КБ ПРИВАТБАНК таким, що підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами по справі договору б/н від 23.11.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на підставі заяви, про що надала особистий підпис.

Свої зобовязання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 09.04.2018 року складає 50883,12 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка складається з:

- заборгованість за кредитом -2938,54 грн.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом -44845,38 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією -200 грн.;

А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- штраф (фіксована частина) -500 грн.;

- штраф (процентна складова) -2399,20 грн.

Зазначені правовідносини сторін регулюються ст. ст. 257, 258, 526, 527, 530, 1049,1050, 1054-1055 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

За таких обставин, правові підстави до стягненняштрафу (фіксованої частини) 500 грн. та штрафу (процентної складової) 2399,20 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити.

Отже, за змістом вказаної норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, надані банком, відповідачу одночасно нараховано пеню та штраф.

За таких обставин банк просить застосувати до боржника ОСОБА_1 подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 підлягає стягненню:

- заборгованість за кредитом в сумі 2938,54 грн.,

- заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 44845,38 грн.,

- заборгованість за пенею та комісією 200 грн.,

а всього 47983,92 грн.

Разом з тим відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог банку, посилаючись на те, що строк позовної давності минув зі строком останнього платежу за кредитом і строком дії картки. Внесення коштів на рахунок 28.04.2015 року в розмірі 1,06 грн. грн. заперечує.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки встановлюється в один рік (ст.258 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частинами 1, 5ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 614 цс 14).

Як вбачається із довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір, за яким було надані кредитні картки термін дії останньої з них, яка видана 26.04.2013 року, до 07. 2016 року (а.с.79) , відповідачка користувалася вказаною карткою, що підтверджується роздруківкою операцій по платіжній картці .

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_1 28.04.2018 року (а.с.95), а отже в межах позовної давності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 47983,92 * 100 % / 50883,12 = 94,30%; 1762*94,30% / 100 % = 1661,57 грн. Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1661,57 грн.

На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 264, 509, 525, 526, 530, 257, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 4-5, 12, 76-83, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (ПАТ КБ ПРИВАТБАНК) (АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ ПРИВАТБАНК) (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро) заборгованість за кредитним договором б/н від 23.11.2009 року у розмірі 47983 (сорок сім тисяч девятсот вісімдесят три) грн. 92 коп. та судові витрати у розмірі 1661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна) грн. 57 коп., а всього 49645 (сорок девять тисяч шістсот сорок пять) гривень 49 коп. на рах. № 3111, , МФО 305299.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13 грудня 2018 року.

Суддя