УХВАЛА

Іменем України

09 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 530/1804/17

провадження № 61-41034ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка підписана представником ОСОБА_7, на постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року у складі суддів: Обідіної О. І., Абрамова П. С., Бутенка С. Б., у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Москівець С. В., виконавчий комітет Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності на спадкову земельну ділянку та визначення порядку користування,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у грудні 2017 року ОСОБА_8 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкову земельну ділянку та визначення порядку користування.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судові засідання, призначені на 12 лютого 2018 року та 12 березня 2018 року, що відповідно до пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись із Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 березня 2018 року ОСОБА_8 звернулася із апеляційною скаргою.

Оскарженою постановою апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 березня 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована неналежним повідомленням позивача ОСОБА_8 про виклик в судове засідання, призначене на 12 березня 2018 року, з огляду на те, що підпис в рекомендованому повідомленні зроблено в графі за довіреністю, а не особисто.

19 липня 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 через засоби поштового зв'язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_7, на постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року.

У касаційні скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що положення статті 130 ЦПК України не містить норми щодо вручення судових повісток «за довіреністю». У справі відсутні докази того, що у рекомендованому повідомленні про вручення позивачу судової повістки міститься не її підпис.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно частини першої та третьої статті 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом із нею.

Встановивши, що позивач не була належним чином повідомлена про судове засідання, призначене на 12 березня 2018 року, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка підписана представником ОСОБА_7, на постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Москівець С. В., виконавчий комітет Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності на спадкову земельну ділянку та визначення порядку користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель