Справа №477/580/17 16.01.2018
Провадження №22-ц/784/217/18
Провадження 22ц/784/217/18 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Постанова

Іменем України

16 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Прокопчук Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2,

- представника позивача ОСОБА_3,

- представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області ухвалене 26 жовтня 2017 року о 12.09 год. суддею цього ж суду Козаченком Р.В., у справі № 477/580/17, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області, Первомайська загальноосвітня школа Вітовського району Миколаївської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання права на прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, зазначив третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області (далі Вітовська РДА), Первомайська загальноосвітня школа Вітовського району Миколаївської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання права на прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки (паю).

Позивач зазначав, що його мати - ОСОБА_7 була прийнята до колгоспу «Засільський», а в подальшому СВК «Засільський», і працювала у ньому до 1996 року.

ОСОБА_7 була включена у долучений до державного акту на право колективної власності на землю СВК «Засільський», список громадян, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала.

16 жовтня 2013 року мати померла.

Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є відповідачі, донька померлої ОСОБА_5 та син ОСОБА_6

У квітні 2015 року він звернувся до нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу з приводу оформлення спадщини, нотаріус відмовила у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом у зв'язку із пропуском строку на подання такої заяви. Позивач вважає, що пропустив встановлений законом строк на прийняття спадщини з поважної причини, оскільки йому не було відомо, що мати мала спадкове майно.

Посилаючись на наведені обставини, просив про задоволення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області ухвалене 26 жовтня 2017 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність судового рішення вимогам закону, який регулює спірні правовідносини, невірну оцінку судом доказів у справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є сином ОСОБА_7, яка померла 16 жовтня 2013 року.

За життя ОСОБА_7 була членом колгоспу «Засільський», а в подальшому СГВК «Засільський» Жовтневого району Миколаївської області.

29 грудня 2001 року СВК «Засільський» отримало Державний акт на право колективної власності на землю (а.с. 47).

На момент паювання землі ОСОБА_7 була внесена до списку членів СГВК «Засільський» на одержання земельного паю (а.с. 52).

Відповідно до статей 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом успадкування.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Оскільки ОСОБА_7 при житті була включена у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), то спадкоємці вправі порушувати питання про успадкування цієї частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 із відповідною заявою до нотаріальної контори у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не звертався за прийняттям спадщини і фактично не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_7

За правилами ч. ч. 1, 3 ст.1272 ЦК України у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив поважністю причини пропуску строку для прийняття спадщини те, що йому не було відомо, про наявність у матері права на земельний пай.

Проте поважними причинами пропуску строку визнаються ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Однак наведена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини, а саме необізнаність щодо наявності у нього майнових прав на земельну частку (пай) після смерті матері, не може бути визнана поважною відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Позивач на момент відкриття спадщини знав про смерть матері та не був позбавлений можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вірно застосувавши положення ст. 1269 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності у нього об'єктивних, істотних, непереборних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Оскільки відсутні підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини, тим самим й немає підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 в частині визнання за ним права на прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки (паю).

Посилання позивача на необізнаність щодо наявності у нього майнових прав на земельну частку (пай) після смерті матері та строку для подання заяви про прийняття спадщини не заслуговують на увагу, оскільки це не пов'язано з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для реалізації права на спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01 березня 2013 року зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як необізнаність особи про наявність спадкового майна, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не доводять порушення ним норм спадкового та процесуального права.

Водночас, відмовляючи в позові в частині визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, суд не звернув увагу на таке.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 звернувся з вимогами про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання права на прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки (паю).

У зв'язку з цим у суду не було підстав розглядати вимогу позивача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Враховуючи, що судом ухвалено рішення з питання, щодо якого вимоги в порядку, встановленому ст.118 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення в суд з позовом) не заявлялися, то рішення суду в цій частині підлягає скасуванню через відсутність предмета розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 379 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року в частині відмови у визнанні права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_2 про визнання права на прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки (паю) відмовити.

В іншій частині вказане судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді :

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 17.01.2018 р.