У Х В А Л А

24 січня 2018 року

м. Київ

справа № 459/327/16-ц

провадження № 61-1630зп18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С., (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

розглянув заяву фермерського господарства «ОСОБА_4», подану представником ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_4» до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року касаційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_4» (далі - ФГ «ОСОБА_4»), подану представником ОСОБА_4, відхилено. Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року залишено без змін.

8 грудня 2017 року до Верховного Суду України ФГ «ОСОБА_4», через представника ОСОБА_4, подало заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції та направити справу на новий касаційний розгляд із залишенням в силі рішень судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносин, а саме: статті 23, частини другої статті 1166, статей 1167, 1176 ЦК України.

У підпункті 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIIIвід 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Перевіривши доводи заяви, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачем не наведено обставин, на які він посилався, як на підставу заявлених вимог. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, необхідно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Враховуючи наведене, суди дійшли висновку, що позивач не навів доводів про те, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача було заподіяно моральну шкоду, адже скасування ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 18 квітня 2013 року не свідчить про спричинення йому моральних страждань, які полягають у приниженні його честі, гідності та ділової репутації.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 16 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди суд касаційної інстанції виходив з того, що суди не звернули і не врахували, що протиправність дій державного виконавця та начальника ВДВС при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження з порушення строку, визначеного частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», підтверджується судовим рішенням, яке має преюдиційне значення;

- 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди суд касаційної інстанції виходив з того, що судове рішення, яким зобов'язано провести ОСОБА_6 виплату щомісячної державної соціальної допомоги не можливо виконати не у зв'язку з діями чи бездіяльністю державного виконавця, а у зв'язку з відсутністю коштів на вказані цілі, відсутністю бюджетного фінансування та незалученням казначейства, суд фактично здійснив переоцінку встановлених у постанові Сокальського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2013 року обставин про протиправну бездіяльність державного виконавця та незаконність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Вказана постанова суду є чинною і відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини протиправних дій державного виконавця, встановлені в адміністративній справі, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи. Крім цього, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Тобто, обов'язок спростування вини покладається на заподіювача шкоди, а не позивача, як помилково вважали суди.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання заяви про перегляд) підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Таким чином, у судових рішеннях, наданих для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Згідно статті 360 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання заяви про перегляд) у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана заява є необґрунтованою, вирішення питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією з трьох суддів у складі судді-доповідача та двох суддів, визначених автоматизованою системою документообігу суду додатково. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття.

Таким чином, у допуску допровадження справи за позовом ФГ «ОСОБА_4» до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за заявою ФГ «ОСОБА_4», подану представником ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року необхідно відмовити.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIIIвід 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», статтями 355, 360 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Удопуску до провадження справи за позовом фермерського господарства «ОСОБА_4» до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за заявою фермерського господарства «ОСОБА_4», подану представником ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. С. Олійник

В. О. Кузнєцов

Г. І. Усик