АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Шум Л.М.
№22-ц/796/ 180/2018 Доповідач Кравець В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко О.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати: договір довічного утримання між нею та ОСОБА_2, договір від 12 вересня 2013 року про заміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кравченко О.П., 20липня 2011 року, зареєстровано в реєстрі за № 617 та договір про заміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кравченко О.П. 16.08.2011 року за реєстровим №701, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Чорноног Л.В. та зареєстровано в реєстрі №2174. Визнати за нею право приватної власності на АДРЕСА_1.

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач не виконує умов договору довічного утримання, оскільки має місце заборгованість по сплаті комунальних послуг, що підтверджується відповідною Довідкою житлового органу. Крім того, сума грошового утримання сплачувалась без індексу інфляції.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що нею було надано докази про незаконне вселення у квартиру ОСОБА_5, якого було зареєстровано відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16,17). Не зважаючи на це, судом першої інстанції ця підстава взагалі проігнорована, жодним чином не досліджена, та відповідачем не спростована.

Крім того, довідка з ГУ ПФУ в м. Києві вказує саме на те, що з неї утримано грошові кошти за заборгованість, яка виникла до моменту укладення договору, і за свої борги по комунальним платежам вона повністю розрахувалась, шляхом утримання з її пенсії заборгованості, а сама заборгованість, на яку, як на обставину порушення Договору довічного утримання, вона посилається, виникла саме після укладення договору довічного утримання.

В матеріалах справи містяться нечіткі копії квитанцій про грошові перекази на її ім»я один з яких на 500 гривень, інший на 300 грн., що суттєво менше встановлених договором коштів.

Платежі за телебачення та інтернетпровайдера «Ланет» взагалі не можна зрозуміти яке відношення мають до сплати комунальних послуг адреси АДРЕСА_1.

Вважає, що розписки виконані не нею власноручно, ніде в тих копіях не вказано, що написано власноручно, та долучені до матеріалів справи після початку розгляду справи по суті, що суперечить нормам ст .131 ЦПК.

Судом не враховано, що сам позов, який містить вимогу про індексацію і є повідомленням про необхідність індексації грошових коштів, а так як відповідач до неї не з'являється та місце перебування його невідоме, то вона з вимогою в усній формі зверталася до особи, яка забирала квитанції , на ім'я ОСОБА_8, а під час розгляду судом справи направила до відповідача письмову вимогу, яку не встановлено чи отримала відповідач, чи ні, так як стоїть підпис, що отримала мати.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала та просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія переглядає рішення з урахуванням положень ЦПК України ,який був чинним на час його ухвалення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з відсутності підстав для розірвання договору довічного утримання, оскільки набувачка належним чином виконує взяті на себе зобов'язання відповідно до укладеного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 20.07.2011 p. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був укладений Договір довічного утримання за реєстраційним № 617, відповідно до умов якого позивачка передає у власність останньому квартиру АДРЕСА_1 на умовах її довічного утримання. (а.с. 6-8).

16.08.2011p. було укладено договір про заміну набувача в договорі довічного утримання з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с. 9-10).

12.09.2013 p. було укладеного договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, з ОСОБА_7 на ОСОБА_2 Вказаний договір був укладений за нотаріально посвідченою письмовою згодою позивачки ОСОБА_1 (а.с. 11, 84).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У статті 749 ЦК України закріплено обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно до вимог ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до договору довічного утримання, істотними умовами договору є: вчасна оплата щомісячних платежів за комунальні послуги, довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі, грошове утримання у розмірі 600 грн., здійснення поховання.

З моменту укладення договору довічного утримання набувач належним чином виконувала взяті на себе за договором зобов'язання щодо сплати відчужувачу щомісячного грошового забезпечення у розмірі 600,00 грн. сплати комунальних платежів, пов'язаних з експлуатацією квартири.

Відповідач ОСОБА_2 з моменту укладення з позивачем договору довічного утримання сумлінно виконує свої зобов'язання. Так, відчужувачу на виконання п.9 договору довічного утримання було передано до моменту підписання договору 27 000,00 грн., відчужувач безкоштовно проживає у квартирі набувача; відчужувач щомісяця отримує грошове утримання у розмірі 600,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи; відповідач щомісяця сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_2 не виконує умов договору в частині оплати житлово-комунальних послуг, є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно Довідки № 61 Центру комунального сервісу від 22.04.2016 p. у ОСОБА_1 станом на 01.04.2016 року існує заборгованість по квартплаті у розмірі 2146,43 грн. (а.с.14)

Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 28.11.2014 р., починаючи з 01.04.2014 року із пенсії ОСОБА_1 утримується заборгованість по комунальних послугах у розмірі 3796,91 грн. на користь «Дирекції з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» по судовому наказу за №2-н-546 від 15.03.2011 року виданого Святошинським районним судом м. Києва. Станом на 01.12.2014 рік з пенсії було утримано 1368,87 грн. , залишок становить 2428 грн. 04 коп. (а.с. 15).

Отже, вірним є висновок суду про те, що із наданої Довідки не вбачається період утворення заборгованості, а відповідно до листа ГУ ПФУ в м. Києві наявність заборгованості по комунальним послугам утворилась внаслідок невиконання судового наказу, виданого 15.03.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва, тобто, до укладання з ОСОБА_2 спірного договору та навіть до укладення договору з первісним набувачем ОСОБА_6

Згідно наданих відповідачем копій розписок виконаних власноручно ОСОБА_1, , станом на листопад 2017 р. остання фінансових та моральних претензій до відповідачки ОСОБА_2 з приводу виконання Договору довічного утримання не має (а.с. 81-82, 134-137).

Договором довічного утримання від 20.07.2011 року так і в договорах про зміну набувачів не було передбачено сплати заборгованості по комунальних послугах, яка виникла за період до укладення договору.

Договором довічного утримання також передбачено, що сума грошового утримання підлягає індексації в порядку, встановленому чинним законодавством. Не проведення індексації у випадку, якщо про це не було заявлено відчужувачем, не вважатиметься істотним порушення умов договору.

Разом з тим, позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу того, що вона зверталася у встановленому законом порядку до відповідача з вимогою про проведення індексації відносно щомісячної суми грошового забезпечення, а ОСОБА_2 в свою чергу відмовилася від виконання такої вимоги.

Письмова вимога пpo виконання зобов'язань від 15.09.2017 p. була направлена під час розгляду справи у суді першої інстанції. (а.с.129-131)

Встановивши фактичні обставини справи, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про недоведеність тверджень ОСОБА_1 про порушення ОСОБА_2 умов договору довічного утримання.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що обставини, які викладені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження і були спростовані відповідачем.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року в справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 16 січня 2018 року

Головуючий

Судді