Провадження № 2/712/276/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23.10.2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його рідний брат ОСОБА_2. Але останній не звертався із заявою про прийняття спадщини.

Вказала, що вона є падчеркою померлого ОСОБА_3, так як її мати ОСОБА_4 в свій час булла одружена з померлим.

Рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради № 778 від 18 жовтня 1995 року померлий ОСОБА_3 був призначений її опікуном в зв'язку із смертю матері. З того часу і до останнього вона проживала разом із померлим.

Після смерті ОСОБА_3 вона звернулася до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

25 липня 2017 року постановою про нотаріальну відмову їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та відсутністю родинних зв'язків.

Зазначила, що факт того, що вона з померлим ОСОБА_3 проживала однією сім'єю як вітчим та падчерка та продовжує проживати за місцем реєстрації на даний час підтверджується довідкою КП «Соснівська СУБ», рішенням виконкому Соснівської райради.

Просила суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 року по дату смерті за адресою: АДРЕСА_1, як вітчима та падчерки. Визнати за ОСОБА_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, як за спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1, що лишилася після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Ульянов С.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте скерував до суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вказав, що померлий є його рідним братом по матері та підтвердив, що ОСОБА_1 проживала разом з померлим ОСОБА_3 як падчерка та вітчим.

Заслухавши позивача, адвоката позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як зазначено у частині 4 даної статті сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 19.10.2016 року. Місцем смерті зазначено м. Черкаси. (а.с. 6)

Як зазначила у своїй заяві ОСОБА_1, вони з ОСОБА_3 проживали однією сім'єю як вітчим та падчерка.

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради № 778 від 18.10.1995 року ОСОБА_3 призначений опікуном над неповнолітньою ОСОБА_1. (а.с. 15)

У своїй заяві позивач вказує на те, що в період з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала разом з ОСОБА_3, вели спільне господарство, у них був єдиний бюджет. Свій позов ОСОБА_1 мотивує тим, що встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 1994 року ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. (а.с. 8)

Як вказали в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю як падчерка та вітчим у квартирі АДРЕСА_1, вони вели спільне господарство, мали хороші родинні стосунки.

Як зазначено в довідці КП «ССУБ» № 5751 від 11.05.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12)

Аналізуючи докази надані позивачем на підтвердження своїх доводів, суд вважає, що факт проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 однією сім'єю як вітчима та падчерки знайшов своє підтвердження. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вели спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки.

Відповідно до статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом чи за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала останньому на праві приватної власності.

ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Як зазначила позивач, у померлого ОСОБА_3 залишився брат по матері ОСОБА_2. Однак з поданої ОСОБА_2 до суду нотаріально завіреної заяви від 07.12.2017 року вбачається, що він позов ОСОБА_1 визнає та підтвердив факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім'єю як падчерка та вітчим, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цього, відповідно до п.4.15, 4.18 пункту 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Отже, нотаріусові обов'язково надається документ, відповідно до якого має бути зареєстровано право власності на конкретний об'єкт спадкування, оскільки згідно зі статтею 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 25.07.2017 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, по причині відсутності в неї оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно п.п. 3.1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Пунктом 21 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст. З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, вправі одержати свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що оригінал правовстановлюючого документу на квартиру у позивача відсутній, що позбавляє її права на одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику справах про спадкування" спадкоємець який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено наявність підстав для спадкування позивачем, а також підтверджено належність на праві власності спадкодавцю спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 81, 89, 263-265ЦПК України, ст. ст. 16, 1217, 1218, 1223, 1258, 1264, 1268, 1296 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 року по дату смерті за адресою: АДРЕСА_1, як вітчима та падчерки.

Визнати за ОСОБА_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, як за спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1, що лишилася після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Є. Троян