Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/117/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

за участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 17.10.2013 року у розмірі 2380657,00 грн., яка складається із: 1706400,00 грн. - суми основного боргу, що еквівалента 60000,00 євро згідно офіційного курсу НБУ від 01.03.2017року; 136455,00 грн. 3 % річних, що еквівалента 4798,00 євро; 537802,00 грн. інфляційні витрати, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 17.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 кошти у сумі 660000,00 грн. , що є еквівалентом 60000,00 євро та зобовязався їх повернути не пізніше 01.07.2014 року, що підтверджується розпискою, яка була власноручно написана відповідачем та нотаріально посвідченою заявою. Маючи намір врегулювати спір в досудовому порядку, позивач неодноразово спілкувався з відповідачем та вимагав повернути заборгованість, однак останній обмежувався лише обіцянками , а згодом взагалі перестав виходити на зв'язок. 07 та 13 лютого 2017 року позивач направив відповідачу претензії з вимогою погасити заборгованість за договором позики, однак жодної відповіді так і не було отримано. Позивач зазначає, що станом на 13.03.2017 року відповідач продовжує ухилятись від виконання умов договору позики, не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості та умисне уникає будь-яких контактів з позивачем.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву не надав.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 660000,00 грн., та зобовязався їх повернути не пізніше 01.07.2014 року, що підтверджується договором позики (а.с. 8), розпискою (а.с. 9), та нотаріально посвідченою заявою (а.с.10). 07 та 13 лютого 2017 року позивач направив поштою цінними листами з повідомленнями відповідачу претензії з вимогою погасити заборгованість за договором позики, що стверджується копіями претензій, описами (а.с. 11-14).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 13.03.2017 року, відповідач продовжує ухилятись від виконання умов договору позики, не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості та умисне уникає будь-яких контактів з позивачем.

Суд зазначає, що відповідач підтвердив те, що він отримав від позивача грошові кошти у сумі 660000,00 грн., що є еквівалентом суми 60000,00 євро під час укладення між ним та відповідачем договору позики грошових коштів у простій письмовій формі 17.10.2013 року у якому встановлено дату повернення боргу не пізніше 01.07.2014 року що підтверджується підписом відповідача у нотаріально посвідченій заяві (а.с.10)

Відповідно до договору, позивач свої зобовязання виконав повністю, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі встановленому договором позики.

Відповідно до ст. 524 ЦК України слідує, що зобовязання має бути виражено у грошовій одиниці гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, оскільки представником позивача підтверджено у судовому засіданні те, що позика надавалася відповідачу у гривнях, у своїх поясненнях від 05.07.2017 року позивач теж вказав, що передав суму у гривнях, суд дійшов висновку, що вимоги позивача слід задоволити частково. А саме стягнути з відповідача суму боргу у сумі 660000 гривень, за період з 02.07.2014 року по 16.03.2018 року стягнути 724733,10 грн. інфляційних втрат, 73449,86 3 % річних за договором позики, що в загальному становить 1458182,96 грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували виконання зобовязання відповідачем перед позивачем за договором позики від 17.10.2013 року, що в свою чергу дає підставу вважати, що на день розгляду справи в суді зобовязання відповідача перед позивачем не виконано, а тому між сторонами продовжують існувати зазначені цивільні правовідносини.

В ч.1 ст. 81 ЦПК зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов договору позики, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а саме в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 8000,00 грн., сплачених грошових коштів за подання до суду позовної заяви, які підтверджені документально.

Керуючись вимогами: ст.ст. 524, 526, 530, 533, 625, 1049, 1050 ЦК України; ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за договором позики від 17.10.2013 року у розмірі 1458182 (один мільйон чотириста пятдесят вісім тисяч сто вісімдесят дві ) гривні 96 коп., а саме: 660000,00 гривень суму основного боргу, 724733,10 гривень суму інфляційних втрат, 73449,86 гривень суму 3 % річних за договором позики та 8000 (вісім тисяч) гривень 00 коп., судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3