Справа № 279/4045/17
Провадження 2/279/277/18
05 січня 2018 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,
з участю секретаря Комарової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
В судове засідання представник позивача не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з,явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином - судовою повісткою, заяви про розгляд справи в його відсутності не надав, причин неявки не повідомив та не скористався своїм правом надати пояснення або спростувати обставини викладені в позовній заяві.
За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін та без фіксації технічними засобами відповідно до ч.2 ст.247 ЦК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.
Суд задовольняє позовні вимоги частково, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що 03 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .
Таким чином, підписавши заяву ОСОБА_2 підтвердив свою згоду про те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача на заяві, і тим самим взяв на себе зобовязання перед позивачем про повернення отриманого кредиту.
Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідно до п. 2.1.1.5.7 договору власник картрахунку зобов,язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором ОСОБА_1 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми позову.(п.2.1.1.7.6 Умов та правил).
Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов,язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов,язків за цим договором.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі і надав ОСОБА_2 кредит у розмірі встановленому договором.
-7553,11 гривень - тіло кредиту;
- 9721,47 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом;
- 9491,97 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;
-а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг:
- 500,00 гривень - штраф ( фіксована частина);
- 1338,33 гривень - штраф ( процентна складова).
У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним.
Проте, суд приходить до висновку, що сума пені за несвоєчасне погашення кредиту 9491 гривня 97 копійок не співмірна із порушенням зобов'язань відповідачем.
Так, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф,пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання , тобто ця сума є неустойкою . Частиною третьою статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та статтею 12 ЦПК України щодо обов"язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Розмір неустойки може бути зменшений судом за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення ( ч.3ст.551 ЦК України).
З аналізу правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-100цс14, вбачається, що передбачені ч.3ст.551 ЦК України підстави для зменшення розміру неустойки мають самостійний характер та визначаються у кожному випадку окремо в залежності від обставин справи.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в п. 27 роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні ; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання ).
Так, нарахований позивачем розмір пені значно перевищує розмір основного боргу. Розмір заборгованості за кредитом незначний. Позивач не вказав та не довів факту настання для нього негативних наслідків через прострочення виконання зобов"язання позичальником.
Порушене право Банку відновлене шляхом стягнення плати за користування його грошима за весь період прострочення.
Оскільки нарахований позивачем розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором ( 9491,97 грн.) значно перевищує заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню ( 7553,11 грн. ), то суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає до стягнення до 7000 гривень.
Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання зобов"язань.
Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1338,33 гривень (процентна складова) за таке ж саме порушення.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання за кожен день прострочення виконання зобов"язань (ч.3ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення.
Враховуючи викладене та відповідно до вимог ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж саме порушення - строків виконання грошових зобов"язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, яка згідно зі ЦПК України є обов"язковою для суддів.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються в частині від задоволених вимог в порядку ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268,280-282 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст. ст.526,549,551, 1050,1054 Цивільного Кодексу України,
суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Коростенського
міськрайонного суду ОСОБА_3