Справа № 296/9303/17
УХВАЛА

"11" грудня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.

при секретарі судового засідання Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №296/9303/17, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №296/9303/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що не прибув у судове засіданн, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Сторони у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.284 ЦПК Українизаочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч.1ст.287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням від 27.09.2018 року позов ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №296/9303/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був повідомлений про судове засідання у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази інформування відповідача про час та дату слухання справи, твердження представника відповідача про порушення його права бути присутнім в судовому засіданні спростовуються.

Частиною 1 ст.288 ЦПК України, передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод( РИМ, 4.XI.1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника ( справи " Федіна проти України " від 2 вересня 2010 року, " Смірнова проти України " від 8 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 2 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції " від 5 лютого 2004 року та інші).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд скасовує заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин i докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши всі наявні докази надані заявником, суд приходить до висновку, що до заяви не надано жодного доказу на які він посилається та які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому відсутні підстави визначені у ст.280 ЦПК України для перегляду заочного рішення.

За таких обставин, підстав для перегляду заочного рішення судом не встановлено, а тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.1-12, 76, 260-261, 280-281, 284-289, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №296/9303/17 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р. А. Галасюк