Дата документу 11.01.2018 Справа № 2-7480/11
Провадження № 4-с/554/18/2018
УХВАЛА

11 січня 2018 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ в Полтавській області щодо не зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1, проживаючий за адресою: м.Полтава пров.Арктичний,3-а, кв.1, 10.01.2018 року звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ в Полтавській області (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Сташенко,6) щодо незняття арешту з майна.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як розяснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 за № 6 (п.13), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК.

У п. 17 вищевказаної Постанови розяснено, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, вимоги до скарги у виконавчому провадженні зазначені в статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», яка повинна містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, імя та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, імя та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Вказаних вимог ОСОБА_1 повністю не виконав, а саме:

- всупереч п.3 ч.2 ст. 183 ЦПК України, п.2 ч.4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» скаржником не зазначено повне найменування (прізвище, імя та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб) по кожному виконавчому провадженню, у звязку із чим суд позбавлений можливості їх викликати в судове засідання; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

- всупереч ч.1 ст. 177 КПК України, не надано копії скарги із доданими матеріалами, відповідно до кількості учасників.

Також, суд звертає увагу на те, що із змісту ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження є стадією судового провадження.

ОСОБА_1 подав скаргу у рукописному вигляді, яка є нечитабельною, що створює суттєві труднощі у прочитанні скарги та позбавляє можливості візуально сприймати інформацію, викладену в скарзі, тому заявнику слід подати скаргу, виконану в друкованому вигляді, викласти зміст, обґрунтування та уточнити вимоги скарги.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, скаргу слід залишити без руху і надати скаржнику строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме: вказати всіх учасників розгляду скарги (стягувача, божника, органу ДВС) надати копії документів відповідно до кількості учасників та уточнити вимоги скарги.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ в Полтавській області щодо незняття арешту з майна - залишити без руху, надавши заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявнику ухвали про залишення скарги без руху для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, про що його повідомити.

Розяснити, що у разі не усунення недоліків скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Чуванова