КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2402/2018 Головуючий в 1-й інстанції - Саранюк Л.П.
367/1982/15/ Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2015 року та на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

у с т а н о в и в :

у червні 2015 року позивач пред'явила вказаний позов та зазначала, що батьками її чоловіка ОСОБА_4, шлюб з яким зареєстрований 23 травня 2006 року, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати чоловіка ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №345. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належний їй на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 в місті Буча Київської області, у зв'язку з чим її чоловік ОСОБА_4 у шестимісячний строк звернувся до нотаріуса, для оформлення спадщини, однак належне йому право не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №959. Після його смерті відкрилася спадщина на належний його матері вказаний житловий будинок, у зв'язку з чим, вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 для подачі заяви про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено. Нотаріус пояснила, що для подачі відповідної заяви потрібно надати правовстановлюючі документацію на житловий будинок АДРЕСА_1 в місті Буча Київської області на ім'я ОСОБА_4. Крім того їй стало відомо, що після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_4 належним чином своє право на спадкування не оформив.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просиласуд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в місті Буча Київської області з усіма надвірними і господарськими прибудовами, упорядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2015 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 в місті Буча Київської області.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2015 року було внесено виправлення описки у резолютивній частині зазначеного судового рішення та замість «Визнати за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок № 52/2» виправити на « Визнати, за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 з усіма надвірними і господарськими прибудовами, в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2».

На вказані судові рішення подав апеляційні скарги ОСОБА_1, указуючи, що цими рішеннями порушуються його права як спадкоємця померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 його бабусі ОСОБА_9,якій належало на праві власності 2/3 частини будинку АДРЕСА_2. За життя їй було відмовлено в державній реєстрації права власності на вказану частину спірного будинку з тих підстав,що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2007 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу 1/3 частини спірного будинку, яка належала на праві власності ОСОБА_10, який був укладений 20.08.1997 року Київською універсальною біржою між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/9 частини спірного будинку за цим договором купівлі-продажу,а також визнано право власності на 1/18 частини будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Таким чином з урахуванням оспорюваного рішення виділені частки у спірному будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_2. перевищують 1/3 частку будинку, у зв'язку з чим у 2017 році ОСОБА_9 і було відмовлено у реєстрації права власності на належну їй 2/3 частки спірного будинку. Проживаючи у спірному будинку, ОСОБА_6 за життя прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, яка складалась з 1/18 частин будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1,обговоривши доводи апеляційної скарги обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 05 липня 1975 року під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, актовий запис №2339.

23 травня 2006 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4, який був зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №93.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджуєтьсясвідоцтвомпро смерть серії НОМЕР_4, актовий запис №345.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належний їй на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 в місті Буча Київської області, у зв'язку з чим, її син ОСОБА_4 у шестимісячний строк звернувся до нотаріуса, для оформлення спадщини, однак належне своє право не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача - ОСОБА_4, що підтверджуєтьсясвідоцтвомпро смерть, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №959.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належний позивачці на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 в місті Буча Київської області , у зв'язку з чим, вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського нотаріальногоокругу Донецької області Акішиної Р. С.для подачі заяви про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено. Нотаріус пояснила, що для подачі відповідної заяви потрібно надати правовстановлюючі документацію на вказаний житловий будинок на ім'я ОСОБА_4

Крім того позивачу стало відомо, що після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_4 належним чином своє право на спадкування не оформив, та свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав.

Посилаючись на ст. ст.1261, 1216, 1218 та ст. 328 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність права у позивача на отримання спадщини на житловий будинок АДРЕСА_1 в місті Буча Київської області після смерті свого чоловіка ОСОБА_4.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_9, бабусі ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.09.1989 року належало 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с.24)

Інша 1/3 частина спірного будинку належала ОСОБА_10 на підставі договору дарування, посвідченого 10.08.1993 року. Указана обставина підтверджується довідкою КП «Центр технічної інвентаризації та реєстрації» від 11.09.2017р.(а.с.146).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2007 року по цивільній справі №2-2381/07 (а.с. 31-33) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, Бучанської міської ради, треті особи: Ірпінська державна нотаріальна контора, Ірпінське БТІ, ОСОБА_9, було визнано дійсним договір купівлі продажу 1/3 частини будинку АДРЕСА_4 який був укладений 20.08.1997 року Київською універсальною біржою між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/9 частини цього будинку, згідно з договором купівлі-продажу від 20.08.1997 року та право власності на 1/18 частину будинку, що був предметом спору, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Цим рішенням було встановлено, що відповідач ОСОБА_6 прийняла спадщину, яка складається з 1/18 частини будинку АДРЕСА_4 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Але в резолютивній частині рішення, суд не визнав за нею право власності на зазначену частину спірного будинку, оскільки вона з такими вимогами до суду не зверталась.

Згідно з судовими рішеннями, які є предметом оскарження, співвласники житлового будинку, тобто позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 зареєстрували право власності на належні їм частки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. І їх сукупна частка в праві власності на будинок АДРЕСА_4 після реєстрації в наведеному реєстрі, перевищує 1/3 частину, що була предметом спору в наведеній вище справі, (1/3 + 1/9 + 1/18), тому ОСОБА_9 у 2017 році було відмовлено у реєстрації права власності в наведеному реєстрі належної їй 2/3 частини будинку АДРЕСА_5

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 померла, єдиним спадкоємцем померлої є її онук ОСОБА_1 (а.с.144).

До складу спадкового майна увійшла й 2/3 частина будинку АДРЕСА_6 яка належала померлій ОСОБА_12.

Згідно з частиною 1 ст. 352 чинного ЦПК України, та частини 1 ст. 292 ЦПК України в редакції 2004 року, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини 1 ст. 37 чинного ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Колегія суддів уважає, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2015 року впливало на права та інтереси ОСОБА_9, як співвласника 2/3 частин будинку АДРЕСА_7 тобто будинку, що був предметом спору по цій справі, але в порушення вимог ЦПК України вона не була залучена до участі в даній справі,а відтак мало місце порушення законних права та інтересів ОСОБА_9.

Про наявність указаного судового рішення дізнався онук ОСОБА_9 ,ОСОБА_1. під час оформлення спадщини після її смерті, що дає підстави вважати про порушення його прав даним рішенням, як спадкоємця.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Колегія суддів, урахувавши встановлені обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, правовідносини, які виникли між сторонами уважає за необхідне скасувати рішення Ірпрінського районного суду Київської області від 27 серпня 2015 року та ухвалу того ж суду від 21 грудня 2015 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2,виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.1989 року ОСОБА_9 на праві вланості належало 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_8, а інша 1/3 частини цього ж будинку належала ОСОБА_14.(а.с.145_146).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27.11.2007 року (а.с. 31-33) установлено, що ОСОБА_9 на праві власності на час розгляду справи, тобто станом на 2015 рік належало 2/3 частин зазначеного житлового будинку, а 1/3 частина цього будинку належала ОСОБА_10 на підставі договору дарування від 10.08.1993 року, яку останній продав за договором купівлі продажу ОСОБА_5.

Цим судовим рішенням, належна ОСОБА_5 1/3 частина житлового будинку, була розподілена наступним чином: право власності на 2/9 частини та 1/18 частину було визнано за ОСОБА_3, а на іншу 1/18 частину цього будинку мала право, як на спадкове майно, ОСОБА_6, яка прийняла спадщину.

Таким чином на час розгляду даної справи ОСОБА_9 була власником 2/3 частини житлового будинку, ОСОБА_3 був власником 5/18 частин цього будинку, інша - 1/18 частина будинку належала на праві власності ОСОБА_6 (2/3 + 5/18 +18 = 1), яка прийняла спадкове майно, але не отримала свідоцтво про право власності на нього.

Пунктом 1 частини 1 ст. 214 ЦПК України (чинного на час розгляду справи), установлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Суд першої інстанції, у порушення вимог наведеної норми процесуального права, не надав будь-якої оцінки зазначеним вище обставинам справи, які підтверджуються належними письмовими доказами і безпідставно прийшов до висновку, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на весь житловий будинок АДРЕСА_7 не застосувавши при цьому ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2007 року була встановлена обставина щодо прийняття ОСОБА_6 спадщини, яка складається з 1/18 частини будинку 51/2 по вулиці Києво-Мироцькій у м. Буча Київської області, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд України у постанові від 14.05.2014 року у цивільній справі 6-42цс14 зазначив, що прийнята спадщина на підставі частини другої статті 548 ЦК УРСР належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини, збереження або втрата набутого спадкодавцем права власності на спадкове майно з фактом отримання чи неотримання ним свідоцтва про право на спадщину не пов'язана, а свідоцтво є лише документальним підтвердженням цього права (стаття 560 ЦК УРСР), відповідно до вимог законодавства спадкоємець, який прийняв спадщину, є власником спадкового майна з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до п.19 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. за N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

У позовній заяві позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4 - син ОСОБА_6,я кий за життя звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, однак належне право на спадкове майно не оформив. Вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено. Нотаріус пояснила, що для подачі відповідної заяви потрібно надати правовстановлюючі документ на житловий будинок АДРЕСА_9 на ім'я ОСОБА_4.

Проте на підтвердження зазначеного в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на спірний будинок.

Незважаючи на зазначене, суд першої інстанції уважав доведеним позивачем її право власності на весь спірний будинок у порядку спадкування за законом,але в подальшому, задовольнивши заяву позивача про виправлення описки в рішенні, у порушення вимог процесуального права, постановив по суті нове судове рішення, яким також безпідставно визнав за позивачем право власності на 1/3 частини спірного будинку в порядку спадкування за законом.

Беручи до уваги всі встановлені судом апеляційної інстанції факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв&qu;t;язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення та ухвали постановлених по даній справі та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.374,376,381-384,390,268 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2015 року та ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2015 року скасувати та постановити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук