РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Корніюк Т.О.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із позовною заявою до Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її матір ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку частку (пай) для ведення особистого селянського господарства площею 2,15 га., що розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишила. Іншими спадкоємцями першої черги за законом є її рідний брат ОСОБА_3 який прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки частку (пай) для ведення особистого селянського господарства площею 2,15 га., що розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, після смерті матері ОСОБА_6

Позивач була зареєстрована та постійно проживала разом з спадкодавицею до дня її смерті , здійснювала за нею догляд, допомагала по господарству, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Позивач зверталася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.12.2017 року до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно залучено співвідповідачем ОСОБА_3 .

Оскільки позовна заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, відповідно до пункту 9 частини 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4- ОСОБА_2, ОСОБА_1 позов підтримали повністю, просили його задовольнити, з вищенаведених підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов визнав, не заперечив проти визнання за ОСОБА_4 , яка являється його рідною сестрою права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача Зарічанської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи без участі представника сільської ради.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі.

Суд оцінюючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності з зазначеними правовими нормами, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом спадкової справи 172/1995 , заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 , встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2. Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку частку (пай) площею 2,15 га., що розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

За життя ОСОБА_6 заповіту не склала , а тому після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно за законом.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.09.2017 року за відповідачем ОСОБА_3 визнано право приватної власності на земельну ділянку частку (пай) площею 2,15 га., що розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки Зарічанської сільської ради за № 8 від 05.10.2017 року вбачається, що згідно погосподарських книг по селу Новосілки рахується господарство , головою якого була ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Померла постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1. Заповіт від імені ОСОБА_6 сільською радою не посвідчувався. Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1. Спадщину з дня смерті ОСОБА_6 прийняла її дочка ОСОБА_4 котра проживала і була зареєстрована за вищевказаною адресою до дня її смерті, проживає і зареєстрована в цьому будинку по даний час.

Із представлених до суду копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5, паспорта громадянина України серії НОМЕР_3, виданих на ім'я ОСОБА_4, позивач являється дочкою померлої ОСОБА_6.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, котра діяла на час відкриття спадщини,ОСОБА_4, як дочка спадкодавця, є спадкоємицею першої черги за законом майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.09.2017 року, що згідно матеріалів спадкової справи 172/1995 року ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6 у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на підставі ст. 529 ЦК УРСР отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на частину спадкового майна.

Враховуючи те, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 р., оскільки саме в цей день померла ОСОБА_6 та строк її прийняття закінчився до 01.01.2004 р., а також те, що на частину спадкового майна позивачу видано свідоцтво про право на спадщину, тому дані відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом УРСР 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини.

В силу ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Одним із способів захисту цивільних прав ст. 6 ЦК УРСР визначає визнання права.

Оскільки ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами інші спадкоємці відмовились від її прийняття, однак із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на дане майно не може оформити спадкові права, тому право власності позивача підлягає захисту шляхом його визнання за нею.

Із заяв, поданих відповідачами до суду вбачається, що відповідачам Зарічанській сільській раді та ОСОБА_3 було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги обидва відповідача визнали в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_6 (в силу вимог статтей 549 ЦК УРСР), а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2, що залишилося після ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Керуючись статтями 524, 527, 529, 549 ЦК УРСР, п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статтями 11, 13, 206, 229, 247, 352- 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.01.2018 року.

Суддя /-/- підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер