Провадження № 2/760/2762/18
у справі №760/144/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Каліщук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Приватне акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Свої вимоги мотивує тим, що 09.10.2014 р. між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/3528183, за яким страховик застрахував цивільно-правову відповідальність водія автомобіля Мазда, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
20.07.2015 на вул. Кіквідзе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля, за кремом якого знаходилась ОСОБА_1 та автомобіля Мерседес Бенц, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок якої було пошкоджено обидва транспортні засоби.
ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2016.
10.08.2015 р. до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування звернувся ОСОБА_4 - власник пошкодженого автомобіля Мерседес Бенц, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
26.08.2015 р. було складено Страховий акт №147463/51/2015 та розрахована сума страхового відшкодування.
04.03.2016 р. ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося з регресною вимогою до відповідача, однак на момент звернення з позовом до суду від відповідача на рахунок позивача коштів не надходило, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування з відповідача в судовому порядку.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була сповіщений судом про час та місце розгляду справи.
З огляду на належне повідомлення відповідача, суд керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, знаходить можливим розглянути дану справу у її відсутності, ухваливши заочне рішення, проти чого не заперечує позивача, відповідно до заяви представника.
Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою.
Судом встановлено, 09.10.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/3528183, за яким страховик застрахував цивільно-правову відповідальність водія автомобіля Мазда, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2015 р. визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 20.07.2015 р. о 12 год. 16 хв. в м. Києві по вул. Кіквідзе в м. Києві, керуючи автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху не дотримався безпечного інтервалу та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів.
Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
10.08.2015 р. ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_4
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з п.п. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
ПрАТ «Страхова група «ТАС» з метою отримання коштів в порядку регресу, звернувся до ОСОБА_1 із претензією від 04.03.2016 р.
Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.
Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 20 ЦК України.
Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.
Керуючись статтями 11,12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 549, 610, 611, 1191 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя: В.В. Лазаренко