Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1779/17
Провадження № 2/280/276/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у скла ді: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Бех І.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області (місцезнаходження: м. Житомир, бульвар Новий, 5, 10014) про визнання бездіяльності, визнання незаконним звільнення, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення збитків, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області про визнання бездіяльності, визнання незаконним звільнення, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення збитків, в обґрунтування позову зазначив наступне. За рекомендацією директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_2 відповідно до наказу начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області ОСОБА_3 з 01 серпня 2017 року був призначений на посаду начальника Коростишівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області. 29 червня 2017 року начальником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області ОСОБА_3 з позивачем було укладено контракт, який діяв до 14.12.2017 року. За п. 5.6. контракту, за два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладено новий контракт. Бажаючи продовжити роботу на посаді начальника Коростишівського відділення 06 жовтня 2017 року позивач написав заяву про продовження контракту. В порушення норм Статуту та Закону України «Про звернення громадян» начальником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області ОСОБА_3 видано наказ № 370-к, яким з 14 грудня 2017 року позивача звільнено з роботи у звязку з закінченням контракту, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України. 14 грудня 2017 року позивач написав заяву про погодження виконання ОСОБА_1 обовязків до прийняття такого рішення. Дана заява залишилась не розглянутою. 14 грудня 2017 року позивачу вручено трудову книжку та зроблено остаточний розрахунок. Позивач зазначає, що являється матеріально-відповідальною особою, за ним рахується майно на десятки тисяч гривень, однак відповідачем не проведено, товарно-матеріально цінності іншій відповідальній особі не передано.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 03.01.2018 року за вказаною позовною заяву було відкрите провадження, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

01.02.2018 на адресу суду надійшов письмовий відзив Управління ВД ФСС України у Житомирській області на позовну заяву, де відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що дійсно між роботодавцем - управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області та ОСОБА_1 був укладений Контракт від 29.06.2017р., згідно якого ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області. За погодженням сторін, цей Контракт був укладений на визначений строк, а саме на період з 01.08.2017р. по 14.12.2017р. Листом від 02.10.2017р. за вих. № 09-844 ОСОБА_1 було надіслано письмове попередження про припинення трудових відносин згідно діючого Контракту. Наказом № 370-к від 07.12.2017р. ОСОБА_1 був звільненений з 14.12.2017 року, у зв'язку із закінчення строку дії Контракту, згідно п.2 ст.36 КЗпП, з яким останній був ознайомлений та з ним були проведені всі розрахунки. Також, з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність не укладався. Крім того, на заяви позивача були надані відповіді та позовні вимоги щодо бездіяльності начальника Управління не є трудовим спором і не можуть розглядатись в даному провадженні. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

12.02.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач звертає увагу на те, що п. 9 листа від 27.06.2017 року № 391 погоджено призначення позивача, як і інших осіб, на посаду без зазначення строку. Заперечення відповідача про порушення порядку звільнення, а саме без погодження на таке звільнення директора виконавчої дирекції Фонду, не містять посилання на докази. Також, позивач вважає, що відповідачем на надано доказів та не містить посилання на норми права, як визначено п. 5 ч. 3 статті 178 ЦПК України, які могли б спростувати доводи викладені позивачем у позовній заяві.

Відповідачем направлено на адресу суду заперечення на відповідь, в якому вказано, що при прийомі на роботу Позивач ознайомився з наказом № 14-к від 29.06.2017 року «Про прийняття на роботу за контрактом» та 29.06.2017 року підписав контракт як начальник Коростишівського відділення, що свідчить про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що трудові відносини з ним мають строковий термін і підписуючи Контракт та Наказ № 14-ос, погоджувався на дані умови. Наказ про звільнення керівника через закінчення терміну дії контракту є письмовим доказом того, що роботодавець заперечує проти пролонгації трудового контракту.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 КЗпП, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при укладенні контракту; при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП, підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Наказом начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області ОСОБА_3 від 29.06.2017р. № 14-к, прийнято ОСОБА_1 на посаду начальника Коростишівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирської області на підставі контракту від 29.06.2017р. та згідно пункту 6.1 розділу 6 Контракту, вказано термін дії, а саме з 01.08.2017р. по 14.12.2017р.

Підписавши даний контракт без застережень та зауважень, та поставивши особистий підпис про ознайомлення з наказом від 29.06.2017р. № 14-к, позивач ОСОБА_1 погодився з умовами контракту, у тому числі і щодо його терміну дії, чим підтвердив своїм підписом та виконанням покладених на нього обов'язків.

Відповідно п.5.6 р.5 Контракту, за два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк.

Дія даного контракту, як вбачається з матеріалів справи, не продовжувалась, та новий контракт на інший строк не укладався. Натомість, листом від 02.10.2017р. за вих. № 09-844, ОСОБА_1 був письмово попереджений про припинення трудових відносин згідно діючого Контракту.

Згідно п.п.«а» п.5.2 розділу 5 Контракту, цей контракт припиняється після закінчення строку дії контракту.

Наказом начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області ОСОБА_3 від 07.12.2017р. № 370-к, звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Коростишівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області 14.12.2017р. у зв'язку з закінченням строкового трудового договору (контракту) згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_1Є також ознайомився з наказом про звільнення № 370-к від 07.12.2017 року. Відсутність погодження директором виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_2 на звільнення позивача не є безумовною підставою для скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на роботі, таку підставу не передбачено ні ст. 36 КЗпП України, ні умовами укладеного сторонами контракту. За своєю суттю така згода має характер рекомендації та не може бути визначальною при вирішенні питання про звільнення за підстав, які вказані в контракті підставою для звільнення.

Твердження позивача, що відповідно нього прийнято дискримінаційне рішення, в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження.

Позовна вимога про визнання бездіяльності начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області ОСОБА_3 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 06 жовтня 2017 року, не підлягає задоволенню, оскільки заява фактично розглянута, контракт з позивачем не продовжений, а останній звільнений.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 та визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, не знайшли свого підтвердження, не доведені та не підлягають до задоволення. А відтак, і підстав для задоволення вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі немає.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 274, ЦПК України, на підставі ст.24,36 КЗпП України,

ухвалив:

У задовленні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області (місцезнаходження: м. Житомир, бульвар Новий, 5, 10014) про визнання бездіяльності, визнання незаконним звільнення, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення збитків, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково до Апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний тест рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя Василенко Р.О.