Справа № 529/1077/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Скрипник Р. А.,

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2,

та відповідача ОСОБА_3,-

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство "НАСК-ОРАНТА" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2016 року на автодорозі Полтава-Суми відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП) за участю належного йому автомобіля марки "Opel Insignija" під його керуванням та автомобіля Daewoo FSO Lanos відповідача по справі, внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

16.09.2016 року постановою Диканського районного суду Полтавської області, яка набрала законної сили, відповідача по справі було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., оскільки, апеляційна скарга ОСОБА_1, останнім була відкликана.

Внаслідок вказаної ДТП його автомобіль зазнав технічних пошкоджень задньої та передньої частини, а страховою компанією Публічним акціонерним товариством "НАС-ОРАНТА" /далі - ПАТ "НАСК-ОРАНТА/ - третьою особою по справі, сплачено лише 12 820 грн. 03 коп., за пошкодження задньої частини автомобіля. Вказана виплата страхової компанії покрила лише незначну частину витрат, понесених ним витрат на відновлення його транспортного засобу після вказаної ДТП. Всі інші необхідні відновлюючі роботи та придбання нових деталей позивач здійснив за власний рахунок, оскільки, відповідачем добровільно завдані збитки не компенсовано.

Окрім цього, позивачеві було завдано і моральну шкоду, яка полягала у його душевних стражданнях, переживаннях, які викликанні неможливістю використання його автомобіля в трудовій діяльності, яка прямо пов'язана з його використанням.

Тому, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також понесених ним судових витрат.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив і просили їх задоволити в повному обсязі, оскільки, вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень, встановлена судом відповідно до постанови про вчиненна адміністративного правопорушення, винесеної 16.09.2016 року.

15.03.2018 року позивачем надано уточнення до позовної заяви, у якій він вказав, що внаслідок скоєної ДТП, його автомобіль отримав пошкодження не тільки задньої частини належного транспортного засобу, а і передньої у виді деформації з розломами переднього бамперу,декоративної решітки напрямом спереду назад, руйнування лівої фари, пошкодження кришки форсунки омивача лівої фари. Окрім цього, була також пошкоджена і права передня фара.

Внаслідок чого ним придбано: передній бампер, форсунка омивача передньої фари, кліпса кріплення переднього бамперу, фіксатор панелей бампера, лампа газозарядна, заглушка омивача фари, переднє крило, фара ксенонова, на загальну вартість 87 337 грн. 83 коп. Для ремонту задньої частини транспортного засобу, ним придбано задній бампер, підсилювач заднього бамперу, наповнювач, кріплення заднього бампера, брудозахисні фартухи, заглушка бампера, кронштейн заднього бампера нижній лівий, глушник, всього на 24 267 грн. Тому, загальна вартість невідшкодованого ремонту, з врахуванням страхової виплати становить 98 784грн. 83 коп., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, оскільки внаслідок недодержання ним Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо транспортна пригода, під час якої автомобілі під його керуванням та керуванням позивача по справі зазнали механічних пошкоджень. Однак, окрім цього, автомобіль позивача допустив зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai, який рухався попереду його автомобіля, внаслідок чого отримав механічні пошкодження передньої частини свого автомобіля. На думку відповідача, причинний зв'язок пошкоджень передньої частини автомобіля позивача з його діями, як винуватця першої ДТП, відсутній, оскільки, самим позивачем по відношенню до автомобіля Nissan Qashqai не було витримано безпечної дистанції. ОСОБА_3 зазначив, що з його вини автомобіль позивача отримав механічні пошкодження саме задньої частини, але аж ніяк не передньої, так як саме позивач по справі не дотримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з вказаним вище автомобілем під керуванням ОСОБА_4

Останній також подав відзив на позов та заперечення, в якому, окрім вказаного також зазначив, що даний автомобіль не зазначений у постанові суду учасником ДТП і факт зіткнення автомобіля позивача з автомобілем Nissan Qashqai, не відображений у постанові суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП. А обстановка зіткнення вказаних автомобілів повязана з недотриманням Правил дорожнього руху країни водієм ОСОБА_1 позивачем по справі. Таким чином, у відповідності ч. 1 ст. 1188 ЦК України за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Таким чином, останній вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з нього матеріальних збитків, понесених ним на відновлення передньої частини автомобіля є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягають. Окрім того, в ході досудового узгодження відшкодувань, ОСОБА_1 позивач по справі повідомив йому про можливу доплату з його сторони витрат на відновлення його транспортного засобу в розмірі 10 - 15 тисяч грн.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_3 також вважає що висновок автотехнічного дослідження наданий суду позивачем ОСОБА_1 не є належним доказом його вини в зіткненні автомобіля позивача з автомобілем Nissan Qashqai, оскільки, експерт досліджував односторонньо лише його дії.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з нього моральної шкоди завданої позивачу ОСОБА_1, відповідач вважає такі вимоги недоведеними, оскільки, сама по собі обставина того, що внаслідок пошкодження його автомобіля він не в змозі був виконувати свої договірні обов'язки трудового представника, не може слугувати підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки, на законодавчому рівні визначено з яких саме підстав підлягає стягненню моральна шкода.

Тому з врахуванням відзиву на позов, заперечення на нього, а також наданих ним пояснень в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальних збитків позивачеві, понесених ним на відновлення передньої частини належного йому транспортного засобу, а також в частині стягнення моральної шкоди, оскільки, останнім завдання такої не доведено.

Представник третьої особи ПАТ "НАСК - ОРАНТА" в судовому засіданні пояснив, що пошкодження передньої частини автомобіля позивача не були отримані внаслідок страхового випадку. Представник третьої особи зазначив, що відповідно до обставин справи,вказані пошкодження виникли в результаті зіткнення автомобіля "Opel Insignija" з транспортним засобом марки Nissan Qashqai, які є наслідком недотримання безпечної дистанції, невжиття позивачем заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, а тому відшкодування отриманих пошкодження у даному випадку не можуть бути покладені на відповідача ОСОБА_3 Окрім того, представник третьої особи зазначив, що посилання позивача на висновок автотехнічного експерта ОСОБА_5, як на доказ причинного зв'язку отримання механічних пошкоджень передньої частини автомобіля позивача, є невірними, оскільки, він є необ'єктивним та неповним з причин, зазначених у його письмових пояснень. Представник третьої особи зазначив, що позивачем також не доведено факту проведеного відновлювального ремонту, а надана лише калькуляція на комплектуючі запчастин. З врахуванням наведеного, а також його письмового пояснення представник третьої особи просить суд відмовити позивачу в задоволені позову за безпідставністю.

Ухвалою суду від 28.03.2018 року було призначено судову авто-технічну експертизу, на вирішення, якої було постановлено низку питань, які загалом стосувались у з'ясуванні причинного зв'язку дій водія автомобіля Daewoo FSO Lanos - відповідача по справі, та водія "Opel Insignija" - позивача по справі, із зіткненням з автомобілем Nissan Qashqai.

23.04.2018 року було повторно призначено автотехнічну експертизу на вирішення якої були поставленні з'ясуванню аналогічні питання попередній. В той же час провадження по справі було зупинено.

09.07.2018 року до суду надійшов висновок експерта, а 10.09.2018 року провадження по справі було відновлено з призначенням справи досудового розгляду.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП за 2016 рік, заслухавши пояснення свідка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

16 вересня 2016 року постановою Диканського районного суду Полтавської області відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно вказаної постанови суду, яка набрала законної сили 04.05.2017 року, відповідач по справі керуючи автомобілем Daewoo FSO Lanos в порушення вимог п. 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля і дистанції, допустив зіткнення з автомобілем "Opel Insignija", реєстраційний номер ВІ 8990, під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду. В результаті вказаного ДТП вказані вище транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З вказаної постанови суду вбачається, що внаслідок ДТП пошкодження автомобіля позивача "Opel Insignija" має місце його задня частина, оскільки, останній рухався попереду автомобіля відповідача. Матеріальні збитки внаслідок такого пошкодження становили 12 820 грн. 03 коп., які останньому були відшкодовані третьою особою по справі, ПАТ "НАСК - ОРАНТА", як потерпілому внаслідок страхового випадку.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз'яснень, викладених у абз. 3 та 4 п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року (далі - Постанова пленуму ВССУ №4), з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1166 та ст. 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.№13 адміністративного матеріалу) наданих 28.04.2016 року, наданих ним на місці ДТП, наявних у матеріалах справи, що він рухався по дорозі Полтава-Гадяч, по близу с. Кротенки через ремонт автодороги рух колони автомобілів в напрямку м. Полтава був з незначною швидкістю, яку окрім того мав і автомобіль позивача по справі. Попереду нього, в цій же колоні рухався і автомобіль Nissan Qashqai, який внаслідок об'їзду перешкоди в певний момент майже зупинився, а потім почав рухатись далі. Позивач по справі, рухався за вказаним автомобілем і через деякий час відчув удар в задню частину свого авто. Не встигнувши відреагувати на вказану подію, позивач по справі ОСОБА_1 не натиснув на педаль тормозу і в свою чергу вдарив автомобіль, який рухався попереду нього - Nissan Qashqa, під керуванням ОСОБА_4

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 28.04.2016 року він керуючи автомобілем Nissan Qashqaі, рухаючись по вказаному вище маршруту в сторону м. Полтава. На даному відрізку автодороги велись ремонті роботи, тому він здійснюючи об'їзд ремонтної бригади, майже зупинив свій транспортний засіб, оскільки, перед його автомобілем було ще кілька транспортних засобів, які об'їжджали яму, в цей час ОСОБА_4 відчув поштовх у задню частину свого автомобіля, який здійснив автомобіль "Opel Insignija" під керуванням позивача ОСОБА_1 Після цього, він вийшовши з автомобіля побачив, що в свою чергу, в задню частину транспортного засобу "Opel Insignija" в'їхав автомобіль Daewoo FSO Lanos під керуванням відповідача по справі.

З вказаних пояснень вбачається, що автомобілі під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходились в русі хоч і з незначною швидкістю. Водій ОСОБА_1 - позивач по справі дотримувався обраної ним безпечної дистанції між своїм автомобілем та автомобілем свідка ОСОБА_4

Відповідно до п.п б п. 2.3 Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою.

До того ж, згідно п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, окрім цього п. 13.1 цих Правил зазначає, що водій незалежно від швидкості дорожнього руху дорожньої обстановки, повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як вбачається з висновку експерта від 26.06.2018 року, що після зіткнення автомобілів під керуванням позивача та відповідача по справі, водій ОСОБА_1 - позивач, перебував у аварійній обстановці, а тому дії водія, який знаходиться в такій обстановці Правилами дорожнього руху України не регламентуються, вони залежать від особистих психофізіологічних якостей водія, а також його практичних навичок та вміння керувати транспортним засобом в екстремальних ситуаціях. Таким чином, експерт зазначив, що дати експертну оцінку дій ОСОБА_1, який керував автомобілем "Opel Insignija", з точки зору можливості застосування ним в процесі розвитку даної ДТП, додаткових дій, спрямованих на уникнення зіткнення з автомобілем Nissan Qashqaі не вбачається можливим і його дії, з цьго моменту не можуть бути оцінені щодо вимог Правил дорожнього руху України.

З висновку експертного дослідження № 11 складеного за заявою ОСОБА_1, 04.04.2017 року вбачається, що загалом в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_3 - відповідача по справі, не відповідали вимогам п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з зіткненням його автомобіля з автомобілем "Opel Insignija"та зіткнення автомобіля "Opel Insignija" з автомобілем Nissan Qashqaі і виникненням їх пошкоджень.

Отже, з викладененого свідчить, що водій автомобіля Opel Insignija з моменту зіткнення його транспортного засобу з автомобілем Daewoo FSO Lanos не в змозі був здійснити низку дій та маніпуляцій з своїм автомобілем, спрямованих на уникнення зіткнення з автомобілем Nissan Qashqaі, оскільки, він знаходився в аварійній обстановці, створеній саме внаслідок порушення ПДР України відповідачем по справі.

Незважаючи на заперечення відповідача та представника третьої особи, щодо наданого позивачем висновку № 11 експертного дослідження, суд приймає його як належний доказ, оскільки, такий був складеним експертом, який має право на проведення таких досліджень, на вихідних даних, взятих з схеми місця ДТП, яка була складена працівниками поліції, а також з фотознімків пошкоджених транспортних засобів зроблених на місці вказаної ДТП того ж дня. Окрім того, вказаний експертний висновок містить інформацію, щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що у діях водія ОСОБА_1 - позивача по справі, відсутній причинний зв'язок з зіткненням належного йому транспортного засобу з автомобілем Nissan Qashqaі, оскільки, зіткнення між ними відбулося внаслідок відкочування та відкидання автомобіля Opel Insignija вперед, внаслідок зіткнення останнього з транспортним засобом, який керував відповідач ОСОБА_3 Тому, відповідно пошкодження передньої частини автомобіля Opel Insignija спричиненні саме через недотримання відповідачем ОСОБА_3 ПДР України.

Судом не приймаються твердження відповідача ОСОБА_3, щодо обрахунку вартості придбаних позивачем деталей без проценту зношеності, оскільки, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 року у справі № 6-2969цс16.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 просить суд стягти з відповідача ОСОБА_3 вартість проведеного ним відновлювального ремонту, який в свою чергу є комплексом операцій щодо відновлення справності та працездатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів.

Виходячи з викладених обставин у їх сукупності, пояснень сторін, свідка, суд приходить до висновку, що передня частина автомобіля позивача ОСОБА_1 була також пошкоджена з вини відповідача, оскільки саме дії відповідача ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з зіткненням його автомобіля з автомобілем "Opel Insignija"та зіткнення автомобіля "Opel Insignija" з автомобілем Nissan Qashqaі і виникненням їх пошкоджень.

Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Роз'ясненнями п. 7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", що вище вказані правила можливості розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Вивчивши дане клопотання, заслухавши думки з цього питання позивача та його представника, суд дійшов висновку про те, що не підлягає задоволенню клопотання відповідача ОСОБА_3 щодо зменшення розміру відшкодування шкоди, оскільки, останнім не було доведено саме винятковості обставин задоволення такого. Саме по собі пояснення відповідача ОСОБА_3, щодо необхідності ремонтування ним пошкодженого автомобіля Daewoo FSO Lanos, звільнення його з роботи, а також того факту, що на утриманні. знаходяться двоє неповнолітніх дітей не є винятковою обставиною в сукупності, при якій можливе зменшення розміру відшкодування шкоди. Окрім того, відповідач ОСОБА_3 є працездатною особою, відносно молодого віку, а утримання неповнолітніх діей є його прямим обов'язком.

Враховуючи викладене, досліджені докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі в частині відшкодування матеріальних збитків понесених позивачем ОСОБА_1 на відновлюючий ремонт як передньої так і задньої частини належного автомобіля, який отримав такі через порушення Правил дорожнього руху України саме відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 та 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги той факт, що отриманні механічні ушкодження передньої частини автомобіля належного позивачу і не має причинно наслідкового зв'язку з діями відповідача, однак, позивач є потерпілим внаслідок ДТП, яка була вчинена з вини відповідача, а внаслідок вказаної події він отримав моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях та переживаннях, які були йому завдані, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн., що є обґрунтованим розміром такої шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі задоволення позову на відповідача ( п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

З огляду на викладене, а також на наданий позивачем розрахунок витрат понесених ним на правничу допомогу, квитанції щодо оплати ним послуг експерта в сумі 3 500 грн., з відповідача ОСОБА_3 також підлягають стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 1 891грн. 05 коп., витрати понесені на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп, а всього 10 391 грн. 05 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, п. 5 та п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, номер платника податків НОМЕР_1 до ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, номер платника податків НОМЕР_2, третя особа Публічне акціонерне товариство "НАСК-Оранта",які знаходяться в м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволити частково.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 87 337 /вісімдесят сім тисяч триста тридцять сім/ грн. 83 коп.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок понесених ним судових витрат, кошти загальною сумою 10 391 / десять тисяч триста дев"яносто одна / грн. 05 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області області через Диканський районний суд районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: