"22" грудня 2018 р.
Справа № 642/2935/18
2/642/1251/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

за участю секретаря Канаєвої К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі сторін, у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 8/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель №6 по вул.Технічний у м.Харкові після смерті ОСОБА_3, померлої 08.06.1996р. При цьому посилався на те, що його родичці, яка є тіткою його матері, а йому двоюрідною бабусею належить вищезазначена частина будинку на підставі: договору дарування від 09.05.1956 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений 2-ю ХДНК в р.№2-5709 ? частина, на підставі свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, посвідчений 2-ю ХДНК 09.05.1956р. в р.№3-74 1/12 частина, на підставі договору дарування від 24.03.1959 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений 2-ю ХДНК в р.№3-319 4/12 частини. Інша частина домоволодіння фактично належала матері позивача ОСОБА_7, яка померла 11 березня 2010р., яка в свою чергу фактично прийняла, але не оформила її після смерті своєї матері ОСОБА_8, померлої 04 грудня 1992р. ОСОБА_3, яка не знаходилася у шлюбі та не мала дітей, було складено заповіт, яким вона заповідала все своє майно позивачеві. Після її смерті позивач, який проживав та був зареєстрований в будинку фактично вступив в управління та володіння належним майном, утримуючи його. Позивачем було втрачено заповіт, а при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 було отримано відповідь з архіву, що такий заповіт знайдено, але його імя при підшиванні заповіту пошкоджено канцелярським дироколом, в наслідок чого неможливо ідентифікувати особу, у звязку з чим позивачу відмовлено у видачі дублікату, а також і у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Представник позивача у судове засудання не зявилась. Надала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити .

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, в своїй письмовій заяві просив слухати справу у його відсутність та ухвалити рішенння згідно чинного законодавства, що не порушує права третіх осіб. При цьому зазначив, що згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляд справ у суді першої інстанції» при ухваленні рішення за вимогами спадкоємців на майно. Витрати про оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Ухвалою суду від 19.09.2018р. з 2-ї ХДНК витребувано відомості щодо спадкової справи, після смерті ОСОБА_3, а ухвалою суду від 22 жовтня 2018р. з ОСОБА_2 обласного державного архіву копію заповіту від імені ОСОБА_3 посвідченого 2-ю ХДНК 21.04.1993р. за №15501.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У ОСОБА_8 23.05.1952р. народилася ОСОБА_7, про що вчинено запис за №645. (а.с.12)

Згідно свідоцтва про право на спадщину по закону від 26 січня 1959 року виданого 2-ю ХДНК, р.№3-74, спадкоємцями на майно, а саме ? частину домоволодіння №6 по вул.Технічний у м.Харкові, після померлого 15.05.1947р. ОСОБА_5 є в рівних частинах кожний: дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_5. (а.с.17)

За договором дарування від 24.03.1959 р., посвідченого 2-ю ХДНК в р.№3-319 ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла в дар 4/12 частини домоволодіння №6 по вул.Технічний у м.Харкові. (а.с.15,16)

Згідно договору дарування від 09 травня 1956 р. посвідченого 2-ю ХДНК в р.№2-5709 ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 прийняли дар по ? частини домоволодіння №6 по вул.Технічний у м.Харкові. (а.с.18)

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 25.04.1971р. уклали шлюб, про що здійснено відповідний запис за №2195. Прізвища після укладення шлюбу: ОСОБА_7 і ОСОБА_7. (а.с.79)

Відповідно до свідоцтва про народження від 13.11.1974р. у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 17.05.1971р. народився ОСОБА_1, про що здійснено відповідний запис за №10911. (а.с.11)

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 уклали шлюб 26 квітня 1975р., про що вчинено відповідний запис за №236. Прізвища після шлюбу: ОСОБА_5 та ОСОБА_8. (а.с.12)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 грудня 1989 року виданого 2-ю ХДНК, р.№2-375, спадкоємцем зазначеним в заповіті майна ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_8. Спадкове майно складається з 1/3 частини домоволодіння №6 по вул.Технічний у м.Харкові. (а.с.19)

Згідно відповіді ОСОБА_2 обласного державного архіву від 08.11.2018р. перевірено наявність заповіту, посвідченого державним нотаріусом 2-ї ХДНК ОСОБА_11 21.04.1993р. за реєстровим №15501 від імені ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на момент посвідчення заповіту мешкала в м.Харкові, вул.Технічна, буд.№6. (а.с.74)

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом 2-ї ХДНК ОСОБА_11 21.04.1993р. за реєстровим №15501 ОСОБА_3, яка на момент посвідчення заповіту мешкала в м.Харкові, вул.Технічна, буд.№6 на випадок смерті заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося ОСОБА_8 …адію Миколайовичу. (а.с.75)

08 червня 1996 року померла ОСОБА_3 у віці 75 років, про що здійснено відповідний запис за №9302. (а.с.9 ).

ОСОБА_5 помер 15 червня 1989р. у віці 66 років, про що здійснено відповідний запис за №7383. (а.с.14).

ОСОБА_8 померла 04 грудня 1992р. у віці 62 років, про що здійснено відповідний запис за №17018. (а.с.14).

Як вбачається з будинкової книги ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований в домоволодінні №6 по вул.Технічний у м.Харкові. З 2003 року за паспортом ОСОБА_1 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.11.2007р.(а.с.10,33).

ОСОБА_7 померла 11 березня 2010р. у віці 57 років, про що здійснено відповідний запис за №3590.(а.с.13)

Згідно відповіді 2-ї ХДНК від 03.10.2018р. після смерті ОСОБА_3, яка померла 08 червня 1996р. заяв від спадкоємців про прийняття, про видачу або про відмову від прийняття спадщини до 2-ї ХДНК не надходило, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Заповіт від імені померлої ОСОБА_3, був посвідчений 2-ю ХДНК 21.04.1993р. за №15501. Однак документи з 1946 по 1993 рік були передані на зберігання до ОСОБА_2 обласного державного нотаріального архіву (61007, вул. Бібліка,18) (а.с.63)

Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстра (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.10.2018р. інформація відсутня. (а.с.64)

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстра (заповіти/спадкові договори) від 03.10.2018р. 2-ю ХДНК 21.04.1993р. було посвідчено заповіт за №15501, номер у спадковому реєстрі 1484213. (а.с.65)

Як вбачається з відповіді 2-ї ХДНК від 07 червня 2018 року на адресу ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 08.06.1996р. повідомлено про відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спадкове майно ОСОБА_3 Посвідчений 2-ю ХДНК 21.04.1993р. заповіт від імені ОСОБА_3 на все майно загублений. Згідно відповіді з нотаріального архіву від 22.12.2017р. мається заповіт посвідчений на імя ОСОБА_1 ..дія Миколайовича, однак при формуванні та підшиванні наряду заповітів, текст, який містить запис про імя спадкоємця ушкоджений у звязку з чим неможливо ідентифікувати особу на імя якої видано заповіт, тому видати дублікат не вбачається можливим. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору та визнання за ОСОБА_1 права власності на 8/12 частин житлового будинку №6 з відповідною частиною надвірних будівель по вул.Технічний у м.Харкові в порядку спадкування за заповітом. (а.с.8)

Згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав i обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки смерть спадкодавця відбулася у 1996 році, суд вважає за необхідне керуватися матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Пунктом 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, правила книги шостої (спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася. Але не була прийнята ніким віз спадкоємців до набрання ним чинності.

Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини сходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином позивач реалізував своє право на спадщину у спосіб, передбачений ст.ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК Української СРСР 1963 року, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Оскільки ЦК 1963 року не передбачав обовязкової подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, позивачем було реалізовано його право на спадшину шляхом її фактичного прийняття.

Факт того, що позивач фактично вступив у володіння майном підтверджується тим, ОСОБА_1 певний час був зареєстрований у цьому будинку, отримав та зберігає всі документи на будинок, домову книгу, особисті документи ОСОБА_3 (ощадні книжки, тощо) оригінали яких були надані на огляд суду.

Оскільки на момент смерті спадкодавця вказаний вище заповіт є останнім і нескасованим, позивач є єдиними спадкоємцями померлої, який має право на спадкування вказаної частини будинку.

Враховуючи, що позивач фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вступивши у володіння та управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3 та звернувся до 2-ї ХДНК із заявою про прийняття спадщини, то він вважається таким, що спадщину прийняв і має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 8/12 частин житлового будинку №6 з відповідною частиною надвірних будівель по вул.Технічний у м.Харкові.

При цьому суд враховує, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у вчинені нотаріальних дій, що унеможливлює реалізацію ним своїх прав, у тому числі і на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому його право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст.5, 19 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведені обставини, на які він посилається в своєму позові, а тому позов підлягає задоволенню, і за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 8/12 частин житлового будинку №6 з відповідною частиною надвірних будівель по вул.Технічний у м.Харкові, в порядку спадкування за заповітом від 21 квітня 1993 р. після смерті ОСОБА_3, яка померла 08 червня 1996р.

Оскільки позивач не заявляє вимог про відшкодуванні судових витрат та не наполягає на їх відшкодуванні з відповідача, у звязку з чим суд вказані витрати з відповідача не стягує.

На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, ст.ст.524-527, 548, 549 ЦК Української РСР, 1216, 1218 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (іпн. зареєстрованого за адресою 61177 м.Харків, пров Пластичний,10 кв.57) право власності в порядку спадкування за заповітом від 21 квітня 1993 року на 8/12 частин житлового будинку №6 з відповідною частиною надвірних будівель по вул.Технічний у м.Харкові, після смерті ОСОБА_3, яка померла 08 червня 1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2018р.

Суддя Л.Г. Проценко