Справа № 219/3616/18
Провадження № 2/219/1545/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2018 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
за участю секретаря Котинської А.О.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44), про визнання права власності в порядку спадкування,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44), про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 листопада 2010 року померла її мати ОСОБА_4, яка постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно квартира АДРЕСА_1. Вона прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері проживала разом з нею, та була зареєстрована з нею за однією адресою. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 не має. Отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері вона не може, оскільки вона не оформила право власності на квартиру, не прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 Коли вона звернулась до першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, їй було вказано на те, що строк прийняття спадщини вже сплинув. Спадкове майно квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_5, її бабусі матері ОСОБА_4 Свідоцтво про право власності від 01 листопада 1993 року було видано на ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та зареєстровано в Артемівському БТІ. ОСОБА_5 померла 24 листопада 1998 року, після її смерті відкрилась спадщина квартира АДРЕСА_2, яку померла заповідала доньці ОСОБА_4 ОСОБА_4 донька померлої ОСОБА_7 спадщину не оформила, до нотаріуса у встановлений законом термін не звернулася. Але, відповідно до діючого законодавства на час смерті спадкодавця ОСОБА_5, ОСОБА_4 вважалась такою, що прийняла спадщину, оскільки розпоряджалась майном померлої. Відповідач по справі ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_5) Т.О. є також донькою померлої ОСОБА_5 Вона у встановлений законом термін не зверталася до нотаріусу, спадщину не приймала. Просить позов задовольнити.
Позивач та представник позивача до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не прибула про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду щодо позову не надала.
За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 01 листопада 1993 року (а.с.8) квартира АДРЕСА_3 (нині Бахмут) належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_8 та ОСОБА_5
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО №303015 (а.с.9) ОСОБА_8 помер 05 лютого 1994 року у віці 66 років.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10) ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 отримала спадщину у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_3 (нині Бахмут).
З копії свідоцтва про смерть серії І-НО №321017 (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_5 померла 24 листопада 1998 року у віці 68 років.
Відповідно до копії заповіту від 25 листопада 1994 року (а.с.12) ОСОБА_5 заповіла на випадок своєї смерті належне їй на праві особистої власності двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 (нині Бахмут) дочці ОСОБА_4
Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯМ №142461 (а.с.13) ОСОБА_9 народилась 28 травня 1952 року, та її батьками є: батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_5.
З копії свідоцтва про шлюб серії І-НО №088702 (а.с.14) вбачається, що ОСОБА_10 25 грудня 1971 року одружився з ОСОБА_9, після одруження у обох прізвище «Дерюга».
Відповідно до листа голови ОСББ «Зелений квартал Бахмут» від 26 січня 2018 року (а.с.15) зареєстрованих за адресою квартира ІНФОРМАЦІЯ_4 (нині Бахмут) не має.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НО №512795 (а.с.18) ОСОБА_4 померла 19 листопада 2010 року у віці 58 років.
Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-НО №355277 (а.с.19) ОСОБА_11 народилась 20 травня 1974 року, та її батьками є: батько ОСОБА_10, мати ОСОБА_4.
З копії свідоцтва про шлюб серії УІ-НО №299962 (а.с.20) вбачається, що ОСОБА_12 26 вересня 1992 року одружився з ОСОБА_11, після одруження у обох прізвище «Лебедєв» та «Лебедєва».
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО №700131 (а.с.26) ОСОБА_10 помер 18 листопада 2002 року у віці 51 рік.
З відповіді завідувача першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 02 червня 2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5, яка померла 24 листопада 1998 року не відкривалась. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені ОСОБА_5 складався, посвідчений першою ОСОБА_3 ДНК 25 листопада 1994 року, від імені ОСОБА_4 заповіти не складались.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у випадку втрати ним документів, підтверджуючих право власності.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з частинами 2 та 3 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд зясував, що позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, оскільки є чоловіком спадкодавця. Право власності на спадщину він придбав правомірно, не порушуючи права третіх осіб, проте документально не може оформити свої права, зокрема, права на спадщину, що позбавляє позивача права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном у повній мірі, окрім того на теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, припинення (обмеження) можливості позивача користуватися та розпоряджатися , що входить до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування за законом відсутні.
Суд, з урахуванням аналізу наданих доказів, не вбачає підстав для відмови позивачу в задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування на спадщину, у звязку з чим суд вважає доцільним задовольнити позовні повністю.
За клопотанням позивача, суд судові витрати залишає за нею.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 280-284 ЦПК України, ст. 316, 328, 392, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44), про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру номер шістдесят девять (69), житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 49,54 кв.м., яка складається з трьох кімнат, знаходиться у будинку номер тридцять три (33) по вулиці Зелена в місті Бахмут Донецької області, в порядку спадкування.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя О.А.Брежнев