Справа № 2-3902/2005
Провадження № 6/316/14/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Бульби О.М.,

при секретарі: Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Енергодар подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_2, про обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про обмеження ОСОБА_3, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання зобовязань покладеного виконавчим листом № 2-3902 від 13.12.2005 року, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області, про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх його видів доходів.

В судове засідання державний виконавець Енергодарського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції Запорізької області зявилася, подання підтримала .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист № 2-3902 від 13.12.2005 року, виданий Енергодарським міським судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх його видів доходів (а.с. 14 зворот.).

Постановою 21.12.2005 року відкрито виконавче провадження (а.с. 20), в якому боржнику надавався строк для самостійного виконання рішення суду, але боржником постанови про відкриття постанови про відкриття виконавчого провадження проігноровані та жодних заходів для самостійного виконання рішення суду вжито не було.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника відсутнє майно, яке належить йому на праві приватної власності (а.с.15 зворот).

Згідно відповіді ЕМЦЗ боржник на обліку не перебуває (а.с. 18).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на усій території України.

За п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Положенням ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Таким чином, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов: наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), а також факт її ухилення від виконання таких зобов'язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Проте, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобов'язань, наявність заборгованості ще не свідчить про свідоме ухилення боржника від сплати заборгованості, не надані підтвердження про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження. Крім того, матеріали подання не містять даних про інші вжиті державним виконавцем заходи спрямовані на виконання судового рішення, також відсутні докази щодо наміру боржника виїхати за кордон, а саме наявність закордонного паспорту, а тому суд вважає, що подання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_2, про обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

Суддя О. М. Бульба