Дата документу 11.01.2018
Справа № 320/7876/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Редько О.В., при секретарі Колесніковій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.
Відповідач свої зобовязання не виконав, в обумовлений строк грошові кошти не повернув. В добровільному порядку ухиляється від повернення коштів.
Позивач в судове засідання не з'явився, але від його представника в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на заявлених позовних вимогах. Проти заочного розгляду справи не заперечує .
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі № 6-63-цс 13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Отже, факт написання відповідачем власноручної розписки, оригінал якої знаходиться у позивача, є підтвердженням отримання відповідачем грошової суми, вказаної в розписці та за умовами ст. 545 ЦК України вказує на відсутність виконання грошового зобовязання відповідачем в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Інших належних та допустимих доказів, які б підтвердили неотримання відповідачем грошових коштів або повний розрахунок (погашення заборгованості) суду не надано.
Також, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 551,21 грн. підлягають задоволенню, згідно квитанції позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн./а.с.1/
На підставі викладеного ст.ст. 526, 530, 549, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 280 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, (РНОКПП НОМЕР_1), який мешкає за адресою: Запорізька область, Мелітопольський р-н, с .Відродження АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2), який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у розмірі 551,21 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Запорізької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_3