Провадження № 22-ц/4808/302/18
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2018 року, в складі судді Татарінової О.А., по справі за заявою представника Державної іпотечної установи Меркушева О.А. про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Державна іпотечна установа звернулась в суд із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Фінанси та кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установу.

Заяву обґрунтувано тим, що 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та Банком ПАТ «Фінанси та кредит» укладено договір відступлення права вимоги №17/4-В. Відповідно до п.1.1 договору сторони уклали цей договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав №17/4-3 від 11лютого 2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов»язань первісного кредитора за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26 вересня 2006 року. Пунктом 1.2. договору передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами, вказаних у додатках до даного договору. Таким чином, згідно умов договору Державна іпотечна установа стала новим кредитором за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року.

Зазначив, що право грошової вимоги за кредитним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року укладеним між ПАТ «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 перейшло до Державної іпотечної установи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2018 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установу у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з ухвалою суду, представник АТ «Банк «Фінанси та кредит» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з»ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта зазначив, що між Державною іпотечною установою 11.02.2015 року та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений договір відступлення права вимоги №17/4-В, відповідно до умов якою банком були відступлені, а Державною іпотечною установою набуті права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо) згідно до додатків до нього. Як наслідок Державною іпотечною установою були набуті права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 245 085 913,83 грн.

Апелянт вважає, що державна іпотечна установа умисно не повідомила суду факт про існування мирової угоди від 25.12.2015 року, укладеної між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і затвердженою ухвалою господарського м. Києва від 20.01.2016 року.

За вказаними умовами мирової угоди від 25.12.2015 року, враховуючи незавершеність процедури оцінки всіх прав вимоги за договорами, зазначеними у додатках до Договору відступлення права вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року, як і невизначеність оцінки вартості прав вимоги кредитним договором №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року унеможливлює будь-яку зміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на Державну іпотечну установу у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державної іпотечної установи зазначив, що ухвала суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Банком не наведено жодної норми ЦПК, згідно якої не виконання виконавчого документу є підставою для відмови в задоволенні заяви Державної іпотечної установи про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на Державну іпотечну установу.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Державної іпотечної установи Меркушев О.А. заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на відсутність підстав для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Представник апелянта ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у судове засідання апеляційного суду не з»явився, надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з неможливістю прибути у судове засідання через погіршення погодніх умов.

Колегія суддів вважає, що представником апелянта не наведено поважних причин неявки у судове засідання, а тому відповідно до положень ст.372 ЦПК України дійшла висновку про розгляд справи у відсутності представника апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Державної іпотечної установи Меркушева О.А., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд виходив із того, що право грошової вимоги за кредитним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 перейшло до Державної іпотечної установи, у зв»язку з чим, заява представника Державної іпотечної установи про заміну сторони (стягувача) підлягає задоволенню.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.02.2015 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року у розмірі 875408 грн. 81 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 3654 грн.

Встановлено, що 11.02.2015 року між Державною іпотечною установою та Банком укладено Договір відступлення права вимоги №17/4-В. Відповідно до п. 1.1 договору сторони уклали цей договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав №17/4-3 від 11.02.2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов»язань первісного кредитора за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року. Пунктом 1.2. договору передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами, вказаних у додатках до даного договору.

Згідно умов договору Державна іпотечна установа стала новим кредитором за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року.

В даному випадку право грошової вимоги за кредитним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06 від 26.09.2006 року укладеним між ПАТ «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 перейшло до Державної іпотечної установи.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою.

Згідно із статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов»язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

В силу статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов»язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Пунктом 1.2 Договору відступлення права вимоги №17/4-В передбачено, що первісний кредитор - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив, а новий кредитор - Державна іпотечна установа набув всі права вимоги за договорами вказаними у додатках до цього Договору.

Зазначений пункт договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення Первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин визначених пп.2.1.1 договору, та однієї з обставин визначеної пп. 2.1.2 . 2.1.3, 2.1.4 цього Договору.

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року відповідно до ст. 76 закону України «Про банки і банківську діяльність» ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним.

Згідно додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року за № 273 передано кредитний договір №1335 pv 16-06 від 26.09.2006 року, боржник за кредитним договором ОСОБА_5

Таким чином, п.1.2 Договору про те, що первісний кредитор відступив право вимоги, а новий кредитор за вказаним кредитним договором набув права вимоги набрав чинності.

Посилання апелянта на те, що згідно мирової угоди від 25.12.2015 року, затвердженої Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.01.2016 року, банк визнав свою заборгованість перед Державною іпотечною установою за Кредитним договором №17/4 від 11.02.20105 року та в п.2 Мирової угоди визначено, що погашення боргу здійснюється шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме на майнові права за договорами які виникли з Договору застави майнових прав №17/4-3, та що сторони погодились що права вимоги за договорами визначеними у додатках до договору відступлення підлягають оцінці суб»єктом оціночної діяльності, який буде визначений Фондом для визначення їх загальної вартості не заслуговують на увагу, оскільки затверджена судом Мирова угода є виконавчим документом та підлягає виконанню, Договір відступлення прав вимоги №17/4-В від 11.02.2015 року є чинним, а тому вимоги заявника про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстави для скасування ухвали суду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2018 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.О. Максюта

О.О. Томин