Справа № 522/4089/17
Провадження № 2/522/1199/18
10 січня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.
при секретарі Скибінській Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради за участю третьої особи - КП ЖКС «Порто-Франківський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП ЖКС «Порто-Франківський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок отримання тілесних ушкоджень та згідно уточнень просила суд зобов`язати Департамент міського господарства Одеської міської ради відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 25 683,87 гривень та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 гривень, а також судові витрати.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2016 року на перехресті вул. Сєрова та Колонтаївської на позивача несподівано впали елементи фасаду дома № 16 по вул. Колонтаївській з висоти третього поверху. Балансоутримувачем даного будинку є Департамент міського господарства Одеської міської ради, у звязку із чим позивач вважає, що саме відповідач несе повну відповідальність за заподіяну їй шкоду.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, згідно якого просив розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Представник Департаменту міського господарства Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
У судове засідання представник третьої особи КП ЖКС «Порто- Франківський» не з'явився про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином.
Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 11.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП ЖКС «Порто-Франківський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто з останнього на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 25 683,87 гривень та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року, вищевказане заочне рішення суду було скасовано.
Ухвалою суду (протокольно) від 20.11.2017 року було замінено неналежного відповідача а саме, КП ЖКС «Порто-Франківський» на належного відповідача - Департамент міського господарства Одеської міської ради.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Матеріалами справи встановлено, що позивач 30 травня 2016 року, приблизно о 16.50, з двома неповнолітніми доньками йшла по вул. Колонтаївська в м. Одесі. На перехресті вул. Сєрова та Колонтаївська на позивача впали елементи фасаду дома № 16 з висоти третього поверху. Балансоутримувачем даного будинку є Департамент міського господарства Одеської міської ради.
ОСОБА_1 з політравмою було доставлено в КУ «МКЛ №1» м. Одеси.
З матеріалів справи вбачається, що в лікарні позивач перебувала з 30.05.2016 року по 14.07.2016 рік. Діагноз на момент виписки: політравма, травматичний шок 1-2 ст., відкритий осколковий перелом в-3-с3в-берцових кісток лівої голені з разможеням мяких тканин по задній поверхні голені. Забійні рани надбрівної дуги зліва. Численні забої, садна кінцівок.
Після лікування в КУ «МКЛ №1», позивач змушена була продовжити своє лікування в Воєнно-медичному клінічному центрі південного регіону МОУ. На стаціонарному лікуванні позивач знаходилася з 11.07.2016 р. по 27.07.2016 р. Загалом внаслідок отриманих травм позивач знаходилася на стаціонарному лікуванні з 30.05.2016 року по 27.07.2016 рік.
Згідно до наданих позивачем копій квитанцій, лікування їй коштувало 25 683,87 гривень (двадцять пять тисяч шістсот вісімдесят три гривні вісімдесят сім копійок).
Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірної бездіяльності, які регулюються Цивільним Кодексом України.
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доказування того, що шкода завдана не з вини відповідача лежить на відповідачеві.
Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача щодо вини Департаменту міського господарства Одеської міської ради в заподіянні ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 25 683,87 гривень.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 25 683,87 грн., що підтверджуються чеками та накладними, які є в матеріалах справи.
Щодо стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з ч. ч. 1, 2ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.
Позивачу було завдано й моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок завдання значних тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя. Неповнолітні діти, які були присутні при отриманні травми позивачем, зазнали серйозної моральної травми. Позивач постійно потребує сторонньої допомоги, не може нормально здійснювати повноцінні побутові процедури, апарат Ілізарова на нозі не дозволяє повноцінно жити. Пересуватися позивач може тільки на машині, розвився страх знаходитися на вулиці, порушився сон, змушена приймати снодійне та заспокійливе. ОСОБА_1 молода жінка, у якої є загроза залишитися інвалідом, що завдає їй додаткових страждань.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
Отже, очевидним є те, що тілесні ушкодження, які отримані внаслідок винної бездіяльності Департаменту міського господарства Одеської міської ради завдали позивачу моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.
Враховуючи вищенаведене, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 10 000,00 гривень з урахуванням того, що страждання ОСОБА_1 продовжуються, вона потребує складного оперативного лікування та реабілітації.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 2, 13, 76-80, 81,223, 247, 274-275, 280-281 ЦПК України,суд-
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Суддя: А. Ю. Бойчук