КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1589/17
Провадження №2/319/65/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Хамзіна Т.Р.,

за участі секретаря судового засідання Фінько Ю.В.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

До Куйбишевського районного суду 08 грудня 2017 року звернулася ОСОБА_2 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона відповідно до договору купівлі-продажу № 346 від 17.06.1999 є власником квартири за адресою: Запорізька область, Більмацький (Куйбишевський) район, смт. Більмак (Куйбишеве), АДРЕСА_1. 17.07.2008 відповідач був зареєстрований в даному житловому приміщенні. Після реєстрації відповідач ніколи не проживав в квартирі, не був членом родини позивача, не отримував та не сплачував комунальні послуги, не приймав участі у підтриманні санітарно-технічного стану квартири, не укладав з позивачем договору найму житла, навчався та мешкав у м. Київ, проживав та займався підприємницькою діяльністю разом зі своїм батьком ОСОБА_4 за адресою: 71001, Запорізька область, Більмацький район, смт. Більмак, вул. Запорізька, буд. 47.

Безпідставне невиконання відповідачем зобовязання щодо знаття з обліку (виписки) за адресою розташування належного житла позивачу, тягне за собою невиправдане створення перешкод щодо реалізації позивачем відповідних житлових прав у повному обсязі, в також безпідставне нарахування вартості комунальних послуг та інше.

На час звернення до суду відповідач не виконав законні вимоги власника квартири, у звязку з чим позивач вимушений звернутися за судовим захистом та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач та його представник проти позовних вимог заперечували, суду надано заперечення проти позовних вимог, в яких зазначено, що 17.07.2008 відповідач був зареєстрований в даному житловому приміщенні, де проживає останні девять років. Протягом останніх декількох років між позивачем і відповідачем через її нестабільний психоемоційний стан, склалися неприязні стосунки, позивач неодноразово намагалась обмежити відповідачу його можливість проживати в квартирі, чинила усілякі перешкоди, позивач був змушений з метою не провокувати подальший конфлікт зі своєю мачухою миритися з таким станом речей.

Відповідач проживав в зазначеній квартирі до того моменту, поки не погіршилися стосунки між його батьком ОСОБА_4 та мачухою, що призвело в подальшому до розірвання шлюбу.

11.10.2017 року було розірвано шлюб між батьком відповідача та позивачем. Після того, як рішення набрало законної сили, на початку листопада 2017 року, під час повернення додому, відповідач дізнався, що замки в квартирі замінені. Відповідач в квартиру так і не потрапив, звязатися з позивачем не було можливості, хоча й в квартирі знаходиться значна кількість особистих речей відповідача.

В судове засідання 28.12.2017 сторони не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У звязку з неявкою розгляд справи відкладено на 9-00 годину 11 січня 2018 року.

11 січня 2018 року розгляд справи було відкладено на 25 січня 2018 року о 9-00 годині.

24.01.2018 через канцелярію суду надійшла заява від позивача, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надала суду додаткові документи.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях.

Під час розгляду справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу №346 від 17.06.1999 є власником квартири за адресою: Запорізька область, Більмацький (Куйбишевський) район, смт. Більмак (Куйбишеве), АДРЕСА_1.

17.07.2008 відповідач був зареєстрований в даному житловому приміщенні.

Згідно довідки про склад сімї зареєстрованих у житловому приміщенні №5633 від 28.12.2017 зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Відповідач в судовому засіданні 11.01.2018 пояснив суду, що тривалий час мешкає в м. Києві, де знімає квартиру у сторонніх осіб. Приїжджав до смт. Більмак у справах та зупинявся в даній квартирі приблизно 1 раз на 2 місяці на період одного-двох тижнів. Останні три роки в квартирі не мешкав. З моменту погіршення стосунків між його батьком та мачухою, остання забрала у відповідача ключі від квартири. Міг би зареєструватися у батька, який також проживає в смт. Більмак, у власному будинку.

Відповідач проживав в зазначеній квартирі до того моменту, поки не погіршилися стосунки між його батьком ОСОБА_4 та мачухою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-709цс16 (№688/63/15-ц).

Реєстрація відповідача порушує (обмежує) право користування власністю позивача, у звязку з чим вимоги останнього є обґрунтованими підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи не проживання тривалий час відповідача у квартирі, власником якої є позивач, суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування даною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2. Більш того, позивач як власник має право вимагати від відповідача усунення порушення свого права власності в будь-який час. Тому позов підлягає задоволенню.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням.

У відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 64, 71, 72, 156 ЖК України, ст. ст. 15, 16, 317, 316, 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2-5,7,10,12,13,141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житлом квартирою №7 в буд. 10 по вул. Суворова в смт. Більмак Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом направлення апеляційної скарги через Куйбишевський районний суд Запорізької області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Т.Р.Хамзін