Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2018 Справа №607/12598/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суду із вказаною позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша тернопільська державна нотаріальна контора. У ній просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1694 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на вул. Незалежності, 38 в с. Івачів Горішній, Тернопільського району Тернопільської області. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом до складу якої входить вказана земельна ділянка. Він, тобто позивач, є єдиним спадкувальником вказаного майна, який прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав з ним і від неї не відмовився. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на значене майно, у його видачі йому було відмовлено у звязку з розбіжностями у адресі даного нерухомого майна, що і змусило його звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

В судове засідання позивач не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач також у судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. У цій заяві також вказує, що позовні вимоги визнає.

Представник Першої тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити таке:

частиною 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

19 жовтня 2016 року помер ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 214170, про що 20 жовтня 2016 року у Тернопільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зроблено відповідний актовий запис № 1636.

Позивач є сином ОСОБА_3 Вказаний факт, в силу ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), доказуванню не підлягає, оскільки встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ухваленим у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин (справа № 607/7064/17-ц).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка, площею 0,1694 га, кадастровий номер :03:001:0168, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, котра належала йому на підставі рішення сесії Івачеводолішнівської сільської ради від 28 грудня 1999 року № 46. Адреса цієї ділянки, у державному акті на право власності на земельну ділянку (серії ЯЖ № 852998 від 17 грудня 2009 року) зазначена: вул. Миру 72, с. Івачів Долішній, Тернопільського району Тернопільської області.

У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 19 квітня 2017 року адреса земельної ділянки з цим же кадастровим номером вказана як: вул. Незалежності, 38, с. Івачів Горішній, Тернопільського району Тернопільської області.

Як вбачається з копії довідки від 15 травня 2017 року № 211, виданої Івачеводолішнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, дійсно, у с. Івачів Горішній, Тернопільського району Тернопільської області по вул. Незалежності, 38 розташована земельна ділянка. У минулому вулиця та номер цього майна були: Миру, 72.

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини 2 ст. 1270 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

У частині 1 ст. 1261 ЦК України зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернувся до Першої тернопільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 Розглянувши подані позивачем документи державним нотаріусом було встановлено, що спадкоємцями за законом майна ОСОБА_3 є його дружина, котра подала заяву про відмову від прийняття спадщини та його син позивач, який спадщину прийняв, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак у вчиненні зазначеної нотаріальної дії останньому було відмовлено у звязку з розбіжностями в адресі зазначеної земельної ділянки, про що державним нотаріусом винесено відповідну постанову від 30 травня 2017 року № 1938/02-31.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином позивач прийняв спадщину за законом після смерті його батька, до складу якої входить зазначена земельна ділянка, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оформити на це майно право власності та розпоряджатись ним. Таке порушене право ОСОБА_1 слід захистити.

У даному випадку судом не встановлено обставин, котрі свідчили б про те, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, а тому його слід задовольнити, шляхом визнання за позивачем права власності на зазначену земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 13, 81, 82, 206, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 0,1694 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 38, с. Івачів Горішній, Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого 19 жовтня 2016 року ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлено 15 січня 2018 року.

СуддяОСОБА_4