П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2018 року місто Київ

справа № 755/20377/14-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/1596/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря Коцюрби Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Арапіної Н.Є. від 10 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карабазова Нелля Анатоліївна, про визнання довіреності недійсною,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з метою здійснення підприємницької діяльності нею було зареєстроване приватне підприємство "Агро-Прод-Постач". 2 червня 2006 року ОСОБА_1 була видана довіреність на ОСОБА_4 для представлення її інтересів як фізичної особи-підприємця. ОСОБА_2 працювала на посаді бухгалтера. В подальшому позивач забрала печатку та свідоцтво про реєстрацію і вважала, що діяльність підприємства зупинена.

З постанови відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 10 березня 2013 року позивачу стало відомо про накладення арешту на її рахунках в АТ "Райффайзен банк Аваль". Звернувшись до банку дізналась про те, що 26 червня 2006 року від її імені була видана довіреність на ОСОБА_2 для представлення її інтересів як фізичної особи-підприємця, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою Н.А. за № 1270.

У червні 2015 року ОСОБА_1 подано заяву про зміну (доповнення) підстав позову, де зазначала, що ніколи не була зареєстрована як фізична-особа підприємець, не надавала жодних довіреностей на її реєстрацію та представлення інтересів як фізичної-особи підприємця.

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати недійсною довіреність, видану на ім'я ОСОБА_2 від 26 червня 2006 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою Н.А. та зареєстровану в реєстрі за № 1270.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що нею ніколи не видавалась довіреність на відповідача; суд не звернув увагу на той факт, що оспорювана довіреність не містить паспортних даних та ідентифікаційного коду ОСОБА_2, крім того відомості про таку довіреність відсутні у єдиному реєстрі довіреностей.

Відзиви на апеляційну скаргу учасники справи не подали.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 5 червня 2006 року ОСОБА_1 зареєстровано приватне підприємство "Агро-Прод-Постач".

26 червня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою Н.А. була посвідчена довіреність від ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, якою уповноважувала останню представляти її інтереси як фізичної особи-підприємця строком на три роки.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 28/1.1/61 від 4 квітня 2018 року підпис від імені ОСОБА_1 в графі "ПІДПИС" у довіреності від 26 червня 2006 року від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовою Н.А. та зареєстрована в реєстрі за № 1270, виконано ОСОБА_1, у звичайних умовах без впливу збиваючих факторів (психологічного тиску, хвилювання, впливу).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Статтею 203 ЦК України передбачено, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Оскільки під час судового розгляду було встановлено, що підпис у довіреності від 26 червня 2006 року був виконаний позивачем, суд першої інстанції дійшов правильного

висновку про відсутність підстав для визнання довіреності недійсною та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про відсутність реєстраційного запису у єдиному реєстрі довіреностей не є підставою для визнання довіреності недійсною, оскільки на час її посвідчення така реєстрація не була обов'язковою.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова