Справа № 185/8603/16-ц
Провадження № 2/185/223/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 січня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю., позивача ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, її представника адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно на її користь 70000.00 грн. матеріальної шкоди за розпискою від 20.12.2014 року та стягнути завдану їй моральну шкоду в розмірі 30000.00 грн.

Обгрунтовуючі позовні вимоги позивач зазначила, що 20.12.2014 року відповідачами було виконано розписку, згідно якої вони прийняли від неї грошові кошти в сумі 70000.00 грн. в рахунок купівлі - продажу хати по вул. Зелена 5-а м. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, власником якої є ОСОБА_6 Відповідачі не виконали свої зобов'язання та будинок їй не продали, тому вона змушена звернутися до суду. Вважає, що діями відповідачів їй завдана матеріальна, а також моральна шкода, яку вона оцінила в сумі 30000.00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представники, кожен окремо, позов підтримали та просили його задовольнити. Обгрунтовуючі позовні вимоги посилалися на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_4 та їх представник, кожен окремо, позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні. Пояснили, що розписку позивачу не писали, гроші від позивача не отримували. Будинок їй продавати не обіцяли.

Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що гроші в сумі 70000.00 грн., вона передала відповідачам в рахунок купівлі-продажу будинку по вул. Зелена 5-а в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, про що і було складено письмову розписку.

Судом встановлено, що раніше позивач вже зверталася до суду з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права власності на нерухоме майно. Цей позов вона обґрунтовувала тими самими підставами і посилалася на ті самі обставини, що і в даному позові.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 24.02.2016 року позов було залишено без задоволення (а.с.50-51).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2016 року, рішення Павлоградського суду було змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову (а.с.5-6).

Суд зазначив, що відповідно до ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, якій підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з часу такого посвідчення та державної реєстрації майна.

Таким чином, судом не було встановлено факту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку.

Позивач звернувся до суду з новим позовом в якому просить суд стягнути на її користь матеріальну та моральну шкоду, обгрунтовуючі позов тими самими обставинами, що і в попередній позовній заяві.

Судом, в судовому засіданні, не встановлено факту написання розписки відповідачами саме позивачу, про отримання від неї 70000.00 грн., не встановлено факту отримання вказаної суми коштів та спричинення матеріальної та моральної шкоди.

Так, розписка не містить в собі відомостей про те, що відповідачами отримані кошти саме від позивача, а не від іншої особи (а.с.4). Відомості про прізвище, ім'я та по батькові позивача в розписці зовсім відсутні. За таких підстав зазначена розписка не може бути визнана судом належним доказом передачі коштів.

Крім того, відповідно до ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Ці правила отримали назву "Загальний (генеральний) делікт" та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди даної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Разом з тим деліктне зобов'язання може виникнути і між особами, що перебувають в договірних відносинах, однак завдана шкода не має бути пов'язана з порушенням договірного зобов'язання. І лише у випадках, прямо передбачених законом, за правилами Глави 82 ЦК відшкодовується також шкода, завдана порушенням договірного зобов'язання (відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг) (§ 3 Глави 82); відповідальність перевізника за договором перевезення за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю пасажира (ст. 928 ЦК) тощо).

Загальне правило встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми. В противному випадку відшкодування шкоди відбуватиметься за правилами коментованої статті. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

В судовому засіданні, з урахуванням викладених вимог закону, позивачем не доведено завдання їй матеріальної шкоди, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Приймаючі до уваги те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, в задоволенні цієї частини позовних вимог слід також відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 1000.00 грн. (а.с.11), слід покласти на позивача по справі.

Керуючись ст.ст.76, 81, 258, 259, ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційний суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду складено 10 січня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_7