Головуючий у 1-й інстанції Кір'якова Н.П.
Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Попової С.А., Баркова В.М.

за участю секретаря - Герасимової Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказував,що 16 липня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» ( скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №203Н/07-05, згідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит в іноземній валюті у розмірі 28 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % річних.

В забезпечення виконання вимог за кредитним договором між позивачем та відповідачем 16 липня 2007 року було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. та зареєстрований за №3241, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м., яке належить відповідачу на праві власності.

Відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, в результаті чого станом на 22 вересня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 768 629,25 грн., яка складається із заборгованості по кредиту -16 174 дол. США 59 центів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 420 128,83 грн., заборгованості за відсотками - 12 098 дол. США 34 центи, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 314 249,78грн., заборгованість по комісії за розрахункове обслуговування-8 411,28 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 25 839,36 грн. На підставі зазначеного просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 16 липня 2007 року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м., яке належить ОСОБА_3 на праві власності, для задоволення вимог позивача, шляхом надання позивачу права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, за початковою ціною ,визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 ЗУ «Про іпотеку» з наданням позивачу всіх прав продавця, а також просив суд стягнути судові витрати на користь банку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2017 року у задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судового збору відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду,Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» подала апеляційну скаргу. При цьому,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає,що сторони,відповідно до умов кредитного договору,встановили строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним з кінцевим строком повернення кредиту - до 10 липня 2017 року, також встановлено строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. З посиланням на ч.3 ст.254, 253, 256, 261 ЦК України та умов кредитного договору, зазначає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислятися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, вважає, що позивачем при зверненні до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не було пропущено трирічного строку позовної давності. Зазначає, що заборгованість за кредитним договором на теперішній відповідачем час не погашена, а рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2012 року, яким з боржника та поручителя стягнуто заборгованість, не виконано. Не погоджується з висновками суду щодо застосування до даних правовідносин вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Закону України« Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та вважає, що мораторій на продаж іпотечного нерухомого житлового майна громадян України не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором.

У судове засідання, яке відбулося у режимі відеоконференції не з'явилась відповідач ОСОБА_3, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.183).

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Сімак Я.К., яка просили задовольнити апеляційну скаргу, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 липня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнскьимй Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 203Н/07-05, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в іноземній валюті у розмірі 28 000,00 дол. США зі встановленням платою за користування кредитними коштами у розмірі 13 % річних. Кредитні кошти надані з терміном по 10 липня 2017року. (а.с.13-19)

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 16 липня 2007 року, згідно із яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м., яке належить ОСОБА_3 на праві власності.(а.с.26-32)

Відповідно до Графіка погашення кредиту встановлена сума щомісячного платежу у розмірі 234 дол.США із кінцевим терміном погашення 11 липня 2017 року. (а.с.20-25)

Пунктом 2.7.1 кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. Пунктом 2.7.2 кредитного договору встановлено, що при цьому виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги.

Пунктом 4.1.6, п.5.6 та п. 6.2. Іпотечного договору у разі порушення Позичальником Зобов'язання за кредитним договором чи Іпотекодавцем за цим договором, а також інших обов'язків іпотекодавця /Позичальника ,Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет Іпотеки в порядку, передбаченим цим Договором та чинним законодавством . ( а.с. 28,30)

З матеріалів цивільної справи № 2/519/1449/12 вбачається, що 24 січня 2012 року позивачем на адресу ОСОБА_3 рекомендованим листом направлено вимогу про виконання порушеного зобов`язання, згідно якої банк вимагає повернути достроково кредит в повному обсязі. У випадку невиконання вимог банку протягом 7 днів з дня отримання листа, банк звернеться до суду із позовною заявою.( а.с.197-198)

У зв'язку з невиконання вимог щодо дострокового повернення кредиту , за наслідками пред'явлення позову до суду, заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2012 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість в сумі 165 500,17 грн.

Дане судове рішення набрало чинності 09.11.2012 року ( а.с. 37),за заявою ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від 03.06.2013 року позивачу видані виконавчі листи, відкрито виконавче провадження, проте до теперішнього часу боржник не сплатив заборгованості , рішення суду не виконав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що порушення прав позивача щодо вимог про дострокове повернення кредиту відбулось у січні 2012 року, а із позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки Позивач звернувся у жовтні 2016 року, тобто зі спливом встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту - шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права.

Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1674цс17.

Отже судом встановлено, що сторони кредитних правовідносин змінили строк виконання основного зобов'язання 24 січня 2012 року,направивши вимогу про негайне, дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів ( відсотків) у загальному розмірі 165 500,17 гривень. Отримання такого повідомлення не заперечує відповідач. ( а.с. 78)

В 2012 році банк звертався до суду з позовом про стягнення повної заборгованості за кредитним договором, та рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2012 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість в сумі 165500,17 грн. та 19.06.2013 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження. ( а.с. 82)

Отже, змінивши строк виконання основного зобов'язання, банк був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати, коли банк дізнався про порушення свого права, тобто з 24 січня 2012 року, дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, 31.05.2017 року, відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності ( а.с. 78)

Отже, з огляду на зазначені обставини у справі, яка переглядається, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, є правильним.

Разом з цим, посилання суду першої інстанції на приписи ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 9 Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо неможливості реалізації предмету іпотеки на території, де здійснюється антитерористична операція, а саме в місті Маріуполі, не впливає на висновки суду щодо відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 11 січня 2018 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

Попова С.А.

Барков В.М.