Справа № 344/9724/16-ц
Провадження № 22-ц/779/7/2018
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів: Максюти І.О., Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Польською М.В. 15 листопада 2016 року в м.Івано-Франківську,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 09 липня 2016 року мало місце залиття водоюквартири № 25, розташованої на четвертому поверсі будинку №136 Г по вул. Є.Коновальця в м. Івано-Франківську, власником якої він є, з вини мешканців квартири №28, розташованої поверхом вище. З урахуванням заяви про заміну відповідачів належним відповідачем ОСОБА_3 (а.с.32) просив стягнути з неї на його користь 34 698 грн. матеріальних збитків та 5 000 моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири, в сумі 34 698 грн., а також витрати за послуги експерта в сумі 700 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на необгрунтованість рішення суду, неповне з»ясування судом обставин справи, які мають значення для справи, зокрема, зазначає, що залиття квартири позивача сталося не з вини відповідача ОСОБА_6

Апелянт зазначає, що позивач, перебуваючи у змові з головою ЖБК ОК «Сорохтея 37» злочинним шляхом хочуть провести ремонт у квартирі АДРЕСА_1 Г за кошти власниці квартири №28, так як залиття, швидше за все, сталось набагато раніше описаних подій, прирчиною якого було протікання з даху будинку внаслідок атмосферних опадів, про що свідчать сліди залиття на стінах підїду, що наявні від даху аж до третього поверху. Щодо неодноразовості факту залиття, зазначеного у оскаржуваному рішенні, то ОСОБА_2 систематично викликались працівники поліції у квартиру №28, які оглядали квартиру та не виявили слідів залиття, і такі обставини були відомі суду, однак не взяті ним до уваги. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем рішення суду у частині відмови в задоволенні судом позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не оскаржено в апеляційному порядку, тому в цій частині не переглядається.

Вислухавши пояснення представника апелянта та позивача, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а саме лише в частині стягнення розміру витрат на правничу допомогу.

Задовольняючи позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з положень частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України, встановивши, що залиття квартири позивача відбулось з вини відповідача, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, завданою залиттям в розмірі 34698 грн. та стягнув судові витрати і витрати на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири №25 по вул. Є.Коновальця (колишня Дадугіна),136 Г в м. Івано-Франківську, яка складається із трьох житлових кімнат площею 17,2 м. кв., 17.2 м. кв. та 10.4 м. кв., кухні, площею 5,8 м. кв., в якій розміщена комфорочна газова плита та раковина, ванної кімнати площею 2,2 м. кв. з центральним водопостачанням, туалету площею 1,1 м. кв., коридору площею 7,3 м. кв., загальною площею 61,2 м.кв., висотою приміщень 2,47м. Квартира обладнана водопроводом, каналізацією, центральним опаленням та електроосвітленням, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 21.08.1992 року та технічним паспортом.(а.с.4-6)

Власником квартири АДРЕСА_2 Г в м.Івано-Франківську є відповідачка ОСОБА_3, про що свідчить договір дарування квартири від 03 січня 2012 року, витяг з Державного реєстру правочинів №11176277 від 03 квітня 2012 року; витяг про державну реєстрацію прав №33883999 від 19 квітня 2012 року, технічний паспорт на квартиру (а.с.103, 104-105,106-107,108)

Згідно акту від 09 липня 2016 року про залиття квартири 09.07.2016р. об 11 год. мало місце залиття квартири №25 з ванни квартири № 28, розташованої у цьому ж будинку. Внаслідок залиття водою були пошкоджені такі приміщення квартири: стеля коридору, площею 7,3 м2 та стіни коридору залиті водою; стеля кухні, площею 5,8 м2 та стіни залиті водою; кімната, площею 17,2 м2 ; стеля, площею 17,2 м2 та стіни залиті водою. На стелі та стінах виявлено плями та здуття фарби. Виведена з ладу електропроводка в кухні, коридорі, кімнаті, площею 17,2 м.2, ванній та туалеті. Доступ комісії до квартири №28 надав її мешканець ОСОБА_7, який був присутнім і при огляді залитої квартири №25, однак від підпису в акті відмовився. (а.с.7)

На підтвердження розміру матеріальних збитків позивачами надано експертний висновок про проведення оцінки пошкодженого майна №В-453 від 26 липня 2016 року, складеного експертом Івано-Франківської торгово-промислової палати, згідно якого квартира №25 на вул. Коновальця, 136Г в м. Івано-Франківську внаслідок замокання зазнала ушкоджень, які зазначені в цьому ж висновку. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної квартирі АДРЕСА_3 внаслідок залиття становить 34 698 грн. 14 коп (а.с. 8-30).

Розмір матеріальної шкоди апелянтом не оспорюється.

З відповіді Івано-Франківського обласного центру гідрометеорології №377/27.04-18 від 02.09.2016 року щодо наявності чи відсутності опадів, а також їх інтенсивності у якій зазначено, що 08 липня 2016 року на АМСЦ Івано-Франківськ опадів зафіксовано не було. 09 липня протягом дня випадали короткочасні слабкі дощі. Перша фаза дощу невеликої інтенсивності відмічалась 09.03 год. та тривав до 12.02 год. Надалі дощ продовжив випадати з 15.54 год. по 16.48 год. Був він невеликої інтенсивності і тільки з 16.04. год. по 16.09. год. дощ був сильної інтенсивності. Після майже годинної перерви ще нетривалий час відмічалось випадіння короткочасного дощу невеликої інтенсивності (з 17.52 год. по 18.06.год.). Загалом за весь час випало 14,6 мм опадів. 21-22 липня опадів на території м. Івано-Франківськ не фіксувалось. (а.с.46).

З довідки обслуговуючого кооперативу «Сорохтея 37» від 13 жовтня 2016 року встановлено, що в будинку по вулиці Коновальця 136 Г в другому підїзді дах, що покритий рубероїдом в 2012 році, знаходиться в справному стані (а.с.55).

Протягом листопада 2016 року кооператив проводив ремонт комінок першого підїзду будинку по вул. Коновальця,136Г м.Івано-Франківська. Ремонти в другому підїзді будинку не проводились, що підтверджується довідкою обслуговуючого кооперативу «Сорохтея 37» №1 від 25 січня 2017 року (а.с.97)

Із фіксації технічними засобами судового засідання встановлено, що судом допитувалися свідки, які підтвердили факт залиття квартири позивача.

Так, свідок ОСОБА_8 (голова ЖБК ОК «Сорохтея 37) підтвердив в судовому засіданні, що 09 липня 2016 року був складений акт про залиття квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_9 складанні акту був присутнім ОСОБА_2 як власник квартири №25. 09 липня 2016 року був тільки у квартирі ОСОБА_2, у якій було візуально видно наслідки залиття на стінах та стелі. До квартири №28 входили пізніше через декілька днів після 09 липня 2016 року, коли було повторне залиття. При огляді квартири №28 було видно, що з крану ванни протікала вода., підлога була мокра. Вважає причиною залиття витікання води з із змішувача на підлогу. Мешканець квартири №28 заперечив, що залиття мало місце з їх квартири, а сказав, що може текти з даху будинку.

Свідок ОСОБА_10М (сусідка сторін та власник квартири №19) пояснила, що 09 липня 2016 року заходила у квартиру ОСОБА_2, у квартирі ОСОБА_3 в цей день не була. Коли зайшла до квартири, то побачила, що сипалась штукатурка, була вода. Вважає, що залиття відбулось саме з квартири 5 поверху №28. У квартирі №28 не була ні разу.

Свідок ОСОБА_11 (дільничий інспектор поліції) пояснила, що 12 листопада 2016 року, зявившись за викликом за заявою позивача про порушення тиші та залиття квартири, входила у квартиру позивача, де було виявлено відсутність електропостачання через замкнення електропроводки та значні потьоки на стелі та стінах. Потім піднялися на поверх вище у квартиру №28. Двері відчинив невідомий громадянин (судом зясовано, що ця особа ОСОБА_1, представник відповідача), якому було повідомлено, що поступила скарга ОСОБА_2 та запропоновано не створювати незручності у будинку. У квартирі також були троє невідомих осіб, які зі слів сусідів є наймачами квартири №28. У квартиру №28 для огляду працівників житлово-експлуатуючої організації та позивача не допустили.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №4536 від 07 грудня 2017 року встановити фактичну причину залиття приміщень квартири АДРЕСА_5 не надається можливим. Причиною залиття приміщень квартири №25 могло бути протікання води з сантехнічних приладів квартири №28, що вище поверхом, по вул. Є.Коновальця,136Г в м.Івано-Франківську. Протікання води з покрівлі (даху) будинку, розташованого по вул. Є.Коновальця, 136 Г в м.Івано-Франківську внаслідок атмосферних опадів не могло бути причиною залиття приміщень квартири №25. Встановлення дати залиття не входить в коло питань, що вирішуються судовою будівельною експертизою (а.с.166-171).

Згідно з Конституцією України кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У той же час законодавство зобов'язує власників не використовувати своє майно на шкоду іншим особам.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача,г) вина.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов»язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

Отже, тягар доказування факту завдання шкоди не з вини відповідача законом покладений саме на відповідача.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Враховуючи ті обставини, що відповідальність за дії мешканців квартири № 28 покладена на її власника ОСОБА_3, яка не виявила бажання пред»явити належну їй квартиру для огляду з метою встановлення причин залиття квартири № 25, судом безспірно встановлено факт залиття квартири позивача, внаслідок чого йому завдана матеріальна шкода, розмір якої визначено у висновку спеціаліста від 26 липня 2016 року і цей розмір не оспорюється відповідачем. Оскільки відповідач посилається на те, що залиття квартири № 25 могло статися внаслідок протікання даху з під»їзду № 2 будинку у зв»язку з випадінням атмосферних опадів, однак ця причина виключається, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, але експерт не заперечує вірогідність причин залиття квартири позивача внаслідок протікання води з сантехнічних приладів квартири № 28, тому суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач не довів відсутність своєї вини у залитті квартири позивача.

Виходячи із встановлених обставин справи, доведеності факту залиття квартири позивача внаслідок винних дій власника квартири №28, яка розташована над квартирою позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову.

При тому акт про залиття квартири є одним із доказів, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами відповідно до 89 ЦПК України (в новій редакції), а не єдиним і безумовним.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт залиття квартири від 09 липня 2016 року складений у змові із головою ЖБК ОК «Сорохтея 37» та мешканцями будинку по вул. Коновальця,136 Г (підроблений) є необгрунтованими та такими, що не підтверджені жодними доказами, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду

Оскаржуване рішення в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вирішуючи спір, суд вірно дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 700 грн., сплачених за визначення вартості збитків внаслідок залиття відповідно до розрахунку-акту виконаних робіт В-453 від 26.07.2016 року, що підтверджено квитанцією №245 (а.с.56,57),оскільки ці витрати пов»язані із розглядом справи, а також 551,20 грн. судового збору згідно з квитанцією № 0.0.592582100.1 за подання позовної заяви ОСОБА_2 (а.с.1).

Однак стягуючи суму судових витрат на правову допомогу, суд першої інстанції допустився помилки.

Згідно із ч.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції до 01.01.2017 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні,на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному

судовому рішенні.

Позивачем представлено укладений з адвокатом ОСОБА_12 договір про надання правових послуг від 30.08.2016 р., у пункті 3.2 якого зазначено, що особа (в даному випадку ОСОБА_2С.) оплачує послуги за надання правової допомоги в розмірі в залежності від складності справи, тривалості судового процесу за домовленістю сторін (а.с.31) та розрахункову квитанцію від 12.08.2016р., яка свідчать про сплату коштів у розмірі 500 гривень (а.с.17). та розрахункову квитанцію №006062 від 30 серпня 2016 року про сплату коштів в розмірі 1000 грн. (а.с.58)

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2016 року по 30.04.2016р. складав 1378 грн.

Враховуючи ті обставини, що позивачем не представлено доказів того, скільки часу витрачено представником і скільки оплачено за послуги представника, передбачені у п. 2.1. договору, тому належний позивачу розмір компенсації розраховується відповідно до часу, зафіксованого у журналі судових засідань.

Із журналів судового засідання встановлено, що безпосередньо у суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_12 приймав участь у судових засіданнях 31.08.2016р. (а.с.40-41), 12.10.2016 року (а.с.49-53), 15.11.2016 року 106 хвилин (а.с.60-62).

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову (правничу) допомогу, надану безпосередньо в суді представником позивача складає: 1378х40/100/60х106= 973,7 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже, рішення суду в частині вирішення питання про стягнення судових витрат підлягає зміні, шляхом зменшення в частині стягнення витрат на правову (правничу) допомогу з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 1500 грн. до 973 грн. 70 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2016 року змінити в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнених витрат на правову допомогу до 973,7 грн (дев»ятсот сімдесяти трьох гривень сімдесяти копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 16 січня 2018 року.

Судді: Максюта І.О.

ОСОБА_13

ОСОБА_14