Головуючий у 1-й інстанції Кулик С.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції у Донецькій області про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції у Донецькій області про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 172 КК України, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду - просила відшкодувати вартість юридичної допомоги, наданої під час досудового слідства, в сумі 23292,48 грн., 3% річних в сумі 10850,02 грн. та вартість невідбутої поїздки до країни Ізраїль в сумі 7970,70 грн., 3% річних в сумі 2533,30 грн., з урахуванням індексів інфляції.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції у Донецькій області в частині відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, у виді юридичної допомоги, наданої під час досудового слідства, в сумі 23292,48 грн. та 3% річних в сумі 10850,02 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури Донецької області - Пітерської А.О., яка заперечувала проти доводів скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи позивача ОСОБА_2 (телефонограма № 80 від 28.12.2017р. - а.с. 180), представника Державної казначейської служби України, представника ГУ Національної поліції в Донецькій області, від якого надійшла заява про вирішення справи у його відсутність (а.с. 184-186), дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, у виді юридичної допомоги, наданої під час досудового слідства, в сумі 23292,48 грн. та 3% річних в сумі 10850,02 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтвердження того, що вона зверталась до Головного управління Національної поліції у Донецькій області із заявою про відшкодування шкоди, постанова з цього приводу за вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не виносилась. На підставі цього суд, з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції на момент прийняття оскаржуваної ухвали), дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З такими висновками суду не можна погодитися з огляду на наступне.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції на момент прийняття оскаржуваної ухвали), якою вмотивовано оскаржувану ухвалу суду, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд фактично вказав позивачеві, що вона не дотрималась досудового порядку відновлення своїх прав, а саме використання унормованого спеціальним Законом «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994р. № 266/64-ВР порядку звернення до органу, який провадив слідці (розшукові) дії чи розглядав справу, щодо визначення розміру спричиненої шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в тому числі встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами внаслідок незаконних дій цих органів.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Як роз'яснено в абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За вимогами ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

В даній справі, суд не звернув уваги на наявність наданих позивачем доказів з приводу використання нею досудового порядку врегулювання спору шляхом звернення до слідчого органу, який закривав кримінальну справу з вимогою визначити розмір шкоди, де просила винести постанову про відшкодування спричиненої шкоди органом дізнання і досудового розслідування.

Так, в розпорядженні суду першої інстанції були копії направлених ОСОБА_2до керівника слідчого органу звернень з приводу ухвалення постанов щодо відшкодування вартості юридичних послуг, вартості невідбутої закордонної поїздки ід 16.05.2017р. Також до позовної заяви позивачем було долучено реагування цих органів відповідями від 06.06.2017р., 10.10.207р., що не вирішували по суті порушене заявником питання з відшкодування шкоди, а мало посилання на залишення матеріалів кримінального провадження в м. Донецьку на території, непідконтрольній державі Україна (а.с. 10-15). Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_2 долучено копію її звернення від 07.09.2017р. до керівника слідчого управління з аналогічного питання визначення та відшкодування вартості спричиненої шкоди у вигляді вартості юридичних послуг під час досудового розслідування і вартості невідбутої закордонної поїздки (а.с. 166-168).

Поза увагою суду при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі залишилось те, що слідчими органами в передбаченому спеціальним Законом № 266/64-ВР порядку (ст. 12) не приймалась постанова (ухвала), а надані відповіді не є такими рішеннями та були оформлені в порядку, притаманному для розгляду звернень громадян.

Тож, твердження в оскаржуваній ухвалі суду щодо ненадання ОСОБА_2 доказів з приводу звернення до ГУ Національної поліції в Донецькій області про відшкодування шкоди не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин ухвала суду про відмову у відкритті провадження в частині вимог щодо відшкодування вартості витрат на юридичну допомогу під час досудового слідства з нарахованими 3% річних - є передчасною. Порушені в позовній заяві в наведеній частині доводи, зокрема і відзначена у змісті апеляційної скарги неможливість у інший спосіб, окрім судовий, відновити свої порушені права, підлягають з'ясуванню під час розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2, зведення судом висновків, що не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування такої ухвали з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції у Донецькій області про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду у виді юридичної допомоги, наданої під час досудового слідства, в сумі 23292,48грн., 3% річних в сумі 10850,02грн. - скасувати і справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 січня 2018 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді: О.М.Пономарьова

Т.Б.Ткаченко