Провадження № 2/263/2699/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 03 жовтня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій вона просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2016 року та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно та досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати покласти на відповідача.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 29 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, під час якого у них 04 грудня 2009 року народилася донька ОСОБА_3. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірваний, у звязку з чим відповідач з 01 травня 2016 року не надавав у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини, внаслідок чого ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів та рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2016 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_3 у розмірі ? частини доходу відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 травня 2016 року та до повноліття дитини. Відповідач ОСОБА_2 є приватним підприємцем, зменшує показники отриманого доходу, сплачує аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить менше 1000 грн. на місяць, а позивач працює лікарем окулістом та отримує заробітну плату у розмірі 4 000 грн. та не спрможна самостійно утримувати дитину, відповідач, маючи значно більший дохід, не бажає добровільно збільшити щомісячний платіж аліментів нанеповнолітню дитину, наслідком чого є скрутне матеріальне становище позивача та неповнолітньої дитини, у звязку з чим позивач просила суд визначити аліменти у твердій грошовій сумі із розрахунку середньої заробітної плати в Україні та м. Маріуполі. Також позивач вказує, що відповідач є фізично здоровою особою, працездатним, не має інших осіб на утриманні, крім основної підприємницької діяльності має додаткові доходи, внаслідок чого має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, також відповідно до офіційних даних Головного управління статистики в Донецькій області у м. Маріуполі у 2018 році середня заробітна плата становить 12 069 грн., що свідчить на можливість відповідача сплачувати 3000 грн. аліментів, при цьому донька сторін часто хворіє та потребує оздоровлення та додаткового розвитку, тому посилаючись на положення ст. ст. 180, 184, 192 СК України позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити у спрощеному порядку із повідомленням (викликом) сторін, розяснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із позовними вимогами, подав заперечення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів щодо збільшених доходів відповідача. Також донька ОСОБА_3 перебуває протягом 3-х діб на тиждень з відповідачем та він сам добровільно допомагає.

Позивач ОСОБА_4 до судового засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, у письмових запереченнях просив розглянути справу за його відсутністю та відмовити у задоволенні позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 14 грудня 2009 року серії 1-НО № 303030, ОСОБА_3 народилася 14 грудня 2009 року, про що вчинений актовим запис № 1542, батьки: ОСОБА_2, ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2016 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірваний.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31травня 2016 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_5 16 серпня 2017 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та відповідно змінила своє прізвище на ОСОБА_6, про що вказує свідоцтво про шлюб від 16 серпня 2017 року серії 1-НО № 479481.

Відповідно до довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від 11 вересня 2018 року, заробітна плата ОСОБА_1 за період з березня 2018 року по серпень 2018 року становить 23 500 грн.

Згідно з довідкою про суму доходів за звітний (податковий) період Головного управління ДФС у Донецькій області від 18 грудня 2018 року, приватний підприємець ОСОБА_2 за звітний період 2017 року отримав дохід у сумі 48 000 грн. Підставою для видачі довідки є податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця від 22 січня 2018 року № 3197.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обовязок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач поєднує підставу позову з наступними обставинами: відповідач є приватним підприємцем та не у повному обсязі відображає отримані доходи; має додаткові заробітки; щомісячні витрати на дитину складають 6000-6500 грн., донька ОСОБА_3 часто хворіє та потребує лікування, є різносторонньою дитиною та потребує відвідування різних спортивних секцій, культурно-масових заходів; середня заробітна плата у м. Маріуполі як металургійному місті складає 12 069 грн.

Однак, доказів у розумінні ст. ст. 77 80 ЦПК України, які би свідчили про наведені обставини, позивачем суду не представлено, тому суд позбавлений можливості вважати наведені обставини дійсними.

У той же час, відповідач ОСОБА_2 є приватним підприємцем, за звітний період 2017 року його сукупний дохід склав 48 000 грн. та відповідно до стягнутих за рішенням суду з нього аліментів у розмірі ? частини його доходу їх розмір становить щонайменше 1 000 грн. на місяць, доказів зміни його майнового стану у бік покращення матеріали справи не містять.

Положеннями статті 180 СК України передбачений спільний обовязок батьків на утримання своєї дитини та відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», якою передбачено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень на одну дитину, з урахуванням потреб та інтересів дітей, розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, необхідно дійти висновку, що на утримання дитини витрачаються кошти у передбаченому законом розмірі, тому підстави для збільшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача на утримання дитини, у суду відсутні.

За наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на те, що дитина хворіє та є різносторонньою, у звязку з чим потребує додаткових витрат, не позбавляє її права на предявлення до відповідача позову у порядку, передбаченому ст. 185 СК України, якою регламентовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

При подач позову ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 705 грн. та відповідно вона просила його повернути як помилково сплачений.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів.

Статтею 7 указаного Закону врегульовані підстави і порядок повернення судового збору.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про збільшення розміру аліментів та нею такий сплачений у розмірі 705 грн. помилково, тому у силу ст. 7 наведеного Закону він підлягає поверненню.

У звязку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору, - задовольнити.

Зобовязати Управління державної казначейської служби України у м. Маріуполі в Донецькій області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 705 (сімсот пять) грн., внесений ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, згідно з квитанцією від 03 жовтня 2018 року № 1 на розрахунковий рахунок №0052, відкритий в ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя О.М. Музика