Постанова

Іменем України

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 756/2235/15-ц

провадження № 61-2497 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

суддів: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на ухвалу апеляційного суду міста Києва від 07 липня 2016 року у складі судді Шебуєвої В. А. та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року у складі судді Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року відкрито провадження в указаній справі.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження, у червні 2015 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 вперше подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2015 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року відмовлено на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року.

У жовтні 2015 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року відмовлено на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року.

У січні 2016 року, березні 2016 року, червні 2016 року, вересні 2016 року представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно подавав апеляційні скарги на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року.

Ухвалами апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2016 року, від 16 березня 2016 року, від 07 липня 2016 року, від 12 жовтня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за повторними апеляційними скаргами представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року відмовлено.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 177 тис. дол. США заборгованості, суму штрафу у розмірі 943 600 грн, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 125 196 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, не зважаючи на прийняте судом першої інстанції рішення по справі, черговий раз подав апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року про відкриття провадження.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року у відкритті апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року також відмовлено.

У липні та листопаді 2016 року представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги на ухвали апеляційного суду міста Києва від 07 липня 2016 року та 23 листопада 2016 року, в яких просить скасувати зазначені ухвали апеляційного суду та передати справу в суд апеляційної інстанції для подальшого розгляду, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року та від 09 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У січні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду указану справу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані ухвали апеляційного суду - без змін, оскільки їх постановлено з додержанням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо, є ухвала про відмову в задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Постановляючи ухвали від 07 липня 2016 року і 23 листопада 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року, апеляційний суд, керуючись пунктом 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року, правильно виходив із того, що у даній справі є ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за аналогічними апеляційними скаргами представника відповідачів.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про те, що апеляційний суд допустив помилку, адже ніякої ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 не приймалось спростовуються наявними у матеріалах справи документами, зокрема ухвалою апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2015 року (а. с. 43).

Посилання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у касаційній скарзі на те, щоапеляційний суд обмежив право на судовий захист ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження у справі, діяв відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про те, що апеляційний суд навмисно відмовив у відкритті провадження через складність справи або через суб'єктивні переконання є необґрунтованими, оскільки у порушення статті 81 ЦПК України не підтверджені належними доказами.

Інші доводи касаційних скарг висновків апеляційного суду не спростовують.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані ухвали суду апеляційної інстанції без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що у відповідності до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду міста Києва від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:С. О. Погрібний Г. І. Усик