АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2291/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/39/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін - представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6- ОСОБА_7, приватного нотаріуса - Шонь Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2017 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., о 18 год.02 хв., в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у справі № 607/2291/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_9, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліани Михайлівни про скасування договору дарування часток квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_9 та посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Юліаною Михайлівною ,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4, за участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_9, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. про скасування договору дарування часток квартири АДРЕСА_1, який укладений 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_9,посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що оскаржуваний ним договір дарування 1/2 ідеальної частини квартири від 17 жовтня 2014 року, вчинений на підставі документів, які втратили чинність, що порушує його права як власника майна.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, позивач вказує, що судом не взято до уваги, що договір дарування від 17 жовтня 2014 року укладений з порушеннями закону та на підставі нечинних документів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 проти апеляційної скарги заперечив та просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи ОСОБА_6- ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просила залишити його без змін.

Приватний нотаріус - Шонь Ю.М. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Цивільним кодексом України, зокрема ст. 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 вересня 1994 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_2 - 1/4 частка, ОСОБА_11 - 1/4 частка, ОСОБА_6 - 1/4 частка, ОСОБА_9 - 1/4 частка.

Свідоцтво про право власності на житло, видане 26 вересня 1994 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_12 належать по 1/4 частці кожному вказаної квартири, не було скасоване чи визнане недійсним.

Відповідно до договору дарування від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_7, що діє від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 подарувала 1/2 частки квартири АДРЕСА_1., який є рідним братом дарувальників.

А тому, братися до уваги доводи ОСОБА_2 про те що договір дарування є недійсним з тих підстав, що він вчинений на підставі документів, які втратили свою чинність є необґрунтованими і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом договору, та виникнення права власності на нього у обдарованого, тобто, правовою метою договору дарування є передача власником свого мана у власність іншої особи без отримання взаємної вигоди.

Підстави, які б свідчили про порушення прав позивача під час уладнання оскаржуваного договору дарування колегія суддів не вбачає, а посилання позивача на те, що він не давав згоду на відчуження ОСОБА_6 та ОСОБА_12 належних їм часток не заслуговують до уваги, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, при укладенні договору дарування згода ОСОБА_4 на укладення такого договору, згідно положень чинного законодавства, не потрібна і не вбачає підстав щодо визнання недійсності правочину згідно вимог встановлених частиною першою, третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України та частини першої ст.215 ЦК України.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту даної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 30 січня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків