Справа № 747/598/18
Провадження № 2/747/267/18
РІШЕННЯ

іменем України

22.12.2018 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Косенко Ю.Л.,

за участі секретаря Божко Л.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, про стягнення індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення. В обґрунтування позову зазначає, що з 25.05.2009 року була прийнята на роботу на посаду прибиральниці службових приміщень до Червоноплугатарської ОСОБА_3 ступенів, яка була перейменована в Плугатарську ОСОБА_3 ступенів, про що є відповідні записи у трудовій книжці. Заробітна плата по 2017 рік включно нараховувалася їй відділом освіти Талалаївської РДА, який був реорганізований у відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА, згідно розпорядження голови РДА від 02.03.2018 року «Про реорганізацію та припинення юридичних осіб публічного права». У період з 2009 - 2011 рр.., та 2016-2017 рр.. відповідач не здійснював індексацію її заробітної плати, а у за період із 2002 по 2017 роки відповідач не виплачував матеріальну допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки. Позивач неодноразово зверталася до відділу освіти з питань виплати індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, але отримувала відмови.

Уточнивши позовні вимоги остаточно, у заяві ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача на її користь індексацію заробітної плати за період з січня по грудень 2016 року в сумі 10326,06 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 2010 по 2017 рік на загальну суму 7175,25 грн., та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати з січня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 2455,11 грн.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про дату час, та місце його проведення повідомлена належним чином. Надала до суду письмову заяву у якій просила розглянути справу без її участі, та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що заробітна плата ОСОБА_2 нараховувалася та виплачувалася у відповідності до вимог трудового законодавства та законодавства про оплату праці. Розрахунок наданий позивачем, не є належним доказом, на підтвердження права ОСОБА_2 на індексацію заробітної плати у зазначений нею період. Не зрозуміло, як позивачем визначався базовий місяць, що впливає на правильність обрахунків індексації. Право на індексацію заробітної плати за січень грудень 2016 року, ОСОБА_2 не набула у звязку із підвищенням її заробітної плати у даний період, що впливало на зміну базового місяця, та у звязку із зміною порогу індексації, який із січня 2016 року становив 103 відсотки. Право на індексацію заробітної плати у ОСОБА_2 настало з липня 2017 року. Що стосується матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у відпустку, яку просить стягнути позивач, то вона не є обов»язковою для обслуговуючого персоналу школи, та виплачується лише за наявності фінансування, у межах видатків, на підставі наказу директора школи. Такі накази відносно ОСОБА_2 не видавалися. Виплата даної матеріальної допомоги є обов»язковою лише для педагогічних працівників, відповідно до ст.. 57 Закону України «Про освіту». Крім того відсутні заяви позивача за 2010-2017 роки щодо виплати їй вказаної матеріальної допомоги. Враховуючи викладене просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 25.05.2009 року була прийнята на роботу на посаду прибиральниці службових приміщень до Червоноплугатарської ОСОБА_3 ступенів, яка була перейменована в Плугатарську ОСОБА_3 ступенів, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.6).

Сторонами у справі визнається та не оспорюється, що заробітна плата у період з 2010 року по 2017 роки виплачувалася позивачу відділом освіти Талалаївської районної державної адміністрації, який був реорганізований у відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА згідно розпорядження голови РДА від 02.03.2018 року «Про реорганізацію та припинення юридичних осіб публічного права» (а.с.35).

Розмір щомісячної заробітної плати позивача за період з 2010 по 2017 рік включно підтверджується довідкою від 12.12.2018 виданою відділом освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА (а.с.84).

З даної довідки вбачається, що індексація заробітної плати ОСОБА_2 нараховувалася у період з липня по грудень 2017 року, у період з 2010 по 2017 рік матеріальна допомога на оздоровлення не нараховувалася та не виплачувалася (а.с.84 )

Позивач, в обґрунтування вимог до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА щодо права на індексацію заробітної плати за 2016 рік та стягнення коштів, як доказ надала суду розрахунок (а.с.58-64) відповідно до якого за період з січня 2016 року по грудень 2016 її заробітна плата підлягає індексації і її загальний розмір за вказаний період складає 10326 гривень 06 копійок. При обчисленні позивачем розрахунків індексації заробітної плати за 2016 рік, базовим місяцем зазначено грудень 2013 року ( а.с. 58).

Відповідно до ч.5 ст. 95 КЗпП України і ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-III, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 № 1282-XII з наступними змінами та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно ч.1 ст. 2 зазначеного Закону та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Відповідно до статей 3-4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у звязку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наведених положень законодавства, поріг індексації, який надає право на індексацію грошових доходів населення, встановлено в розмірі 103 відсотка. Зазначений поріг у такому розмірі встановлено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII, до цього часу поріг індексації був встановлений в розмірі 101 відсоток.

Відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, у разі підвищення заробітної плати місяць у якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів отриманих громадянами за цей місяць не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Аналізуючи зазначені норми законодавства суд доходить висновку, що порядок обрахування розміру індексації заробітної плати залежить від вірного визначення базового місяця, яким є місяць підвищення заробітної плати.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що при обрахуванні індексації заробітної плати позивача за 2016 рік базовим місяцем визначено грудень 2013 року, але довідкою про заробітну плату підтверджується, що у період з грудня 2013 по грудень 2016 року відбувалося підвищення заробітної плати ОСОБА_2 (а.с.84), тому грудень 2013 року не є базовим для обрахування індексації заробітної плати за січень-грудень 2016 року.

Враховуючи викладене суд відхиляє розрахунок, наданий ОСОБА_2 в обґрунтування вимог щодо стягнення індексації заробітної плати, оскільки суми індексації заробітної плати вказані у ньому за період з січня по грудень 2016 року в сумі 10326 гривень 06 копійок, є недостовірними.

Оскільки ОСОБА_2 не надано інших доказів на підтвердження позовних вимог щодо стягнення індексації заробітної плати за період з січня по грудень 2016 року в сумі 10326 гривень 06 копійок та не спростовані доводи відповідача про вірне нарахування заробітної плати ОСОБА_2 та відсутність підстав для індексації заробітної плати позивача за вказаний період, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення індексації заробітної плати за вищевказаний період повністю.

В звязку з відмовою позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення індексації заробітної плати у повному обсязі відсутні і підстави для задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 2010-2017 рр. в сумі 7175, 25 гривень, суд доходить наступного висновку.

Стаття 57 Закону України «Про освіту» закріплює державні гарантії педагогічним і науково-педагогічним працівникам в тому числі виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Позивач ОСОБА_2 не відноситься до зазначеної категорії, і тому під дію ст. 57 Закону України «Про освіту» відносно виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу не підпадає і на неї ця норма Закону не поширюється.

На підтвердження позовних вимог щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач посилається на колективні договори, які укладалися між адміністрацією Червоноплугатарської ЗОШ та профспілковим комітетом школи, зокрема, на пункт 42 Колективного договору на 2007-2010 роки, пункт 6.1.3. Колективного договору на 2013-2015 роки та пункт 6.3. Колективного договору на 2015-2020 роки (а.с.12-34). Проаналізувавши зміст колективних договорів, в тому числі пунктів на які посилається позивач, суд доходить висновку про відсутність у них положень, що зобовязують директора школи виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення працівникам школи при виході у відпустку (крім обовязку визначеного ст. 57 Закону України «Про освіту).

Відповідно до п. 4 постанови КМУ «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» № 1298 від 30 серпня 2002 року надається право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.

З досліджених копій наказів директора ЗОШ про надання відпусток працівникам школи вбачається, що вказувалося про виплату допомоги на оздоровлення лише педагогічним працівникам (а.с.93-93 ).

Оскільки надання допомоги на оздоровлення при виході у відпустку працівникам, які не є педагогічними працівниками не є обовязком керівника, а є його правом і лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, та враховуючи відсутність доказів на підтвердження звернення позивача із заявами щодо виплати їй матеріальної допомоги протягом 2010-2017 років при виході у відпустку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 7175 гривень 25 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 211, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, , юридична адреса: смт. Талалаївка, вул.. Центральна, 5, Талалаївського району, Чернігівської області.

Суддя Ю.Л. Косенко