ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року

Справа № 638/4778/16-ц (категорія: договірні)

Провадження № 22-ц/818/90/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року у складі судді Шишкіна О.В.

у цивільній справі № 638/4778/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

28.03.2016 року ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» звернулося з вищезазначеним позовом , в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 1 149 359,77 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року позовну заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду, на думку суду, є та обставина, що позивачем не усунено недоліки у позовні заяві, та не вказано правонаступників відповідача, дієздатність якого припинилася внаслідок смерті.

Також судом першої інстанції не враховано клопотання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про витребування доказів щодо осіб, які є правонаступниками померлого ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України й виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали від 30.03.2018 року про залишення позовної заяви без руху та не вказано правонаступників відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується, зважаючи на таке.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 та частини 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно матеріалів справи суддя постановив 18 квітня 2016 року ухвалу про відкриття провадження, визнавши, що позивачем виконано вимоги, передбачені статтями 119 121 ЦПК України і підстав для відмови у відкритті провадження у справі немає.(а.с. 28).

Ухвалою суду першої інстанції від 30 березня 2018 року позовну заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишено без руху, надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, а ухвалою від 23 квітня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, в ході апеляційного перегляду справи встановлено, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до ОСОБА_2 28 березня 2016 року.

Відповідно до частини третьої статті 122 ЦПК України (2004 року) у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суд першої інстанції, на виконання вимог цього закону, 29 березня 2016 року направив запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 26).

Із відповіді адресно-довідкової роботи (підрозділу) ГУДМС України в Харківській області від 04.04.2016 року вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_2 помер 26.12.2015 року, тобто за три місяці до звернення позивача у суд з цим позовом.

Таким чином, провадження у справі не підлягало б відкриттю, так як не підлягають розгляду в суді справи з вимогами до померлих осіб, оскільки у відповідності до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Але суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та ухвалою від 18 квітня 2016 року відкрив провадження у справі.

В подальшому в процесі розгляду справи, на запит суду першої інстанції Головним територіальним управління юстиції у Харківській області з супровідним листом від 04.07.2016 року надано копію актового запису про смерть № 18935 від 26 грудня 2015 року ( а.с. 51).

З матеріалів справи вбачається, що Банк звернувся до суду з позовом до особи через три місяці після її смерті, тобто правоздатність якої на час пред'явлення позову припинилась. Тому позовна заява до померлого ОСОБА_2 не підлягала розгляду в суді в порядку цивільного судочинства і провадження підлягало закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 205 ЦПК (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали про відкриття провадження).

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не взято до уваги клопотання про витребування доказів з метою встановлення правонаступників померлого ОСОБА_2, оскільки такі дії вчиняються лише з умови що відповідач помер після відкриття провадження.

Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваної ухвали ) шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв'язку зі смертю після відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Викладене свідчить про те, що провадження у справі не підлягало відкриттю, оскільки позов подано до особи, яка померла.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд не вжив заходи з метою встановлення правонаступника ОСОБА_2

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи наведене оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, та відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції в порядку частини першої статті 377 цього Кодексу.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст. 367, 368, п. 5 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 377, ст. ст. 381-384 ЦПК України ,апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості-закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

ОСОБА_4