Справа № 751/4628/17 Провадження № 22-ц/795/125/2018 Головуючий у I інстанції - Цибенко І. В. Доповідач - Шарапова О. Л.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К., Бечка Є.М.

при секретарі: Герасименко Ю.О.

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3.

Оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2017 року, проголошене о 16 год. 01 хв. в м. Чернігові, складання повного тексту рішення було відкладено до 25 листопада 2017 року.

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням зміненої позовної заяви, просив визнати квартиру АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю його та ОСОБА_3; визначити за ним 1/2 частку від спільної сумісної власності спірної квартири.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1983 року. В період шлюбу за спільні кошти ними була придбана частина будинку, розташована за адресою АДРЕСА_2. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2009 року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний, але про його розірвання він дізнався в лютому 2016 року. З 06 січня 2017 року він не проживає в будинку, оскільки відповідачка чинить перешкоди.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено: визнано спільною сумісною власністю сторін 8/15 частин житлового будинку АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності за кожним із них по 4/15 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що частину спірного будинку вона придбала за особисті кошти, які отримала від матері, яка в свою чергу отримала їх від своєї матері, що підтверджується розпискою. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду, який має обчислюватися з часу розірвання шлюбу, а її представник заявляв про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що позивач просив провести поділ квартири № 2 в житловому будинку, а суд провів поділ 8/15 ідеальної частки будинку.

Розгляд справи, з урахуванням приписів ст.. 369 ЦПК України, проведений без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1983 року.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2009 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано.

23 лютого 1990 року між ОСОБА_5, в інтересах якої діяла ОСОБА_6, та ОСОБА_3 був укладений договір, згідно з яким ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_3 купила 8/15 частин житлового будинку з належною частиною надвірних споруд і побутових будівель в АДРЕСА_1, продаж вчинено за одну тисячу карбованців; вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1 - 411.

Право власності на 8/15 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачкою ( а.с. 33).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки придбана під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти; розписка про отримання коштів не є доказом того, що вказані кошти були подаровані відповідачці по справі; строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки вказаний строк обчислюється не з моменту розірвання шлюбу, а з часу, коли позивач дізнався про порушення свого права, тобто з січня 2017 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що частину спірного будинку вона придбала за особисті кошти, які отримала від матері, яка в свою чергу отримала їх від своєї матері, що підтверджується розпискою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в ході розгляду справи не заперечувалося, що частина спірного житлового будинку придбавалась саме для сім»ї ОСОБА_2; матеріали справи не містять нотаріально посвідченого договору дарування грошових коштів між відповідачкою по справі та її матір»ю.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду, який має обчислюватися з часу розірвання шлюбу, а її представник заявляв про застосування наслідків спливу строку позовної давності, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки вказаний строк обчислюється не з моменту розірвання шлюбу, а з часу, коли позивач дізнався про порушення свого права, тобто з січня 2017 року. При зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 зазначив, що з січня 2017 року відповідачка чинить йому перешкоди у володінні та користуванні будинком, дані твердження будь-якими доказами по справі не спростовані, тобто строк позовної давності обчислюється саме з січня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач просив провести поділ квартири № 2 в житловому будинку, а суд провів поділ 8/15 ідеальної частки будинку, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в ході розгляду справи не оспорювалось, що спірна частина житлового будинку в технічному паспорті зазначається як квартира № 2.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: