РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/800/18

Провадження № 2/700/483/18

10 грудня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка матеріали цивільної справи №700/800/18 провадження №2/700/483/18 за позовом ОСОБА_1 до Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Федюківка, Лисянського району, Черкаської області помер - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,57 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,7221 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 та грошового вкладу в установі ТВБВ №10023/0152 АТ «Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_4 (сума вкладу 21457 грн 80 коп . Бажаючи прийняти спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадкового майна та про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, як виявилося, у державному акті НОМЕР_2 на право приватної власності допущено помилку, а саме: власником вказано - "ОСОБА_2", тоді як прізвище ж власника «ОСОБА_1». У зв'язку з цим, позивач змушена звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, просили суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач - представник Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення у справі можливо винести при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Федюківка, Лисянського району, Черкаської області помер - ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від 28.12.2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,57 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,7221 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 та грошового вкладу в установі ТВБВ №10023/0152 АТ «Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_4 у сумі 21457 грн 80коп. Бажаючи прийняти спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадкового майна та про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, як виявилося, у державному акті НОМЕР_2 на право приватної власності допущено помилку, а саме: власником вказано - "ОСОБА_2", тоді як прізвище ж власника «ОСОБА_1». За таких обставин позивач, як єдина спадкоємниця, яка фактично прийняла спадщину, вступивши в управління або володіння спадковим майном, змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначено у п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З матеріалів справи вбачається, що померлий ОСОБА_2 був чоловіком позивача ОСОБА_1.

Згідно довідки № 152 від 17.08.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та проживав с.Федюківка, Лисянського району, Черкаської області, ОСОБА_2 у с.Федюківка, Лисянського району, Черкаської області ніколи не був зареєстрований та не проживав. Державний акт на право приватної власності НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 3,57 га був виписаний помилково на "ОСОБА_2".

З огляду на вищевикладене необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 3,57 га виданого на ім'я "ОСОБА_2" - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки № 14 від 28.11.2017 року ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно, проживала з ОСОБА_1 у с. Федюківка, Лисянського району, Черкаської області, вели спільно господарство і поховала його за свій рахунок.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємцям).

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 131 ЗК України, передбачено право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод.

В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи».

Відповідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. (із змінами, внесеними згідно з постановою ПВС України №2 від 19.03.2010р.), відповідно до ст. 1225 ЦК України і ст. 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі с. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

Статтею 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачами слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,57 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,7221 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3 та грошового вкладу в установі ТВБВ №10023/0152 АТ «Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_4, що залишилися після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 392, 1262, 1268,1270 ,1274, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документа - державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, зареєстрованого за №132 - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою с. Федюківка, Лисянського району, Черкаської області, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належав ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою с. Федюківка, Лисянського району, Черкаської області, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,7221 га для ведення особисто селянського господарства, на підставі державного акта НОМЕР_3, розташованої на території Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, що належала ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою с. Федюківка, Лисянського району, Черкаської області, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта НОМЕР_2, розташованої на території Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, що належала ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою с. Федюківка, Лисянського району, Черкаської області, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом право власності на грошові вклади в установі ТВБВ №10023/0152 АТ «Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_4 відкритого на ім'я ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яценко