Справа №484/2141/15-ц 10.04.2018
Провадження №22-ц/784/562/18
Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів - Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

без участі учасників справи та їх представників, належним чином повідомлених про день, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ОСОБА_3

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року, постановлену головуючим суддею Мельничуком О.В. у приміщенні цього ж суду о 15 год. 08 хв. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Первомайської міської ради, ОСОБА_5, третя особа: Комунальне підприємство Первомайської міської ради "Госпрозрахункове земельно-кадастрове бюро" про визнання державного акту на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

03 червня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, через свого представника Ремського Є.В. звернулися до суду з позовом, який у ході судового розгляду ними уточнено, до ОСОБА_4, Первомайської міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство Первомайської міської ради "Госпрозрахункове земельно-кадастрове бюро", про визнання недійсним в частині рішення, визнання недійсними державних актів на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року позов залишено без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через свого представника Ремського Є.В. подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В поданих на апеляційну скаргу відзивах відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечують, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду постановлена з дотриманням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України виходив з повторної неявки без поважних причин в судове засідання належним чином повідомлених про розгляд справи позивачів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції повністю відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують, з наступних підстав.

Так, наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з матеріалами справи позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.ст.27,38, 42 та 44 ЦПК України ( в редакції на час звернення до суду з даним позовом), ст.ст.43, 58, 64 ЦПК України ( в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали), уповноважили на представництво їх інтересів у суді адвоката Ремського Є.В.

Аналізуючи положення п.2 ч.1 та п.п.6,7 ч.2 ст. 43,ч.1,2 ст.58 та ч.1 ст.64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку представляє, її процесуальні права ( брати участь у судовому засіданні, якщо інше не визначено законом) та обов'язки ( виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом).

Матеріалами справи підтверджується, що представник позивачів Ремський Є.В. двічі поспіль не з'явився в судові засідання призначені на 30 січня та 14 лютого 2018 року, хоча про місце, дату і час засідань був повідомлений у встановленому законом порядку.

Так, п.п.4-6,13 ст.128 ЦПК України в чинній редакції передбачено, що судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно(п.5).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку(п.6).

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему( п.13).

Крім того, положеннями ч. 2 ст.131 ЦПК України, передбачено, що якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Крім того, на учасника справи ч.3 цієї статті покладено обов'язок повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 09 червня 2015 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої продовжується тривалий час. По справі неодноразово за клопотаннями представника позивачів призначалося проведення судових експертиз, але жодного разу відповідний висновок суд так і не отримав.

При зверненні до суду з даним позовом, який підписано представником позивачів, останнім 03 червня 2015 року надано до суду також заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення, де останнім повідомлено мобільний номер та ознайомлено його з обов'язком повідомлення про зміну номеру мобільного телефона та обставини, які перешкоджають отриманню СМС-повідомлення ( а.с.24).

Згідно з ч.5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відновивши в черговий раз 12 грудня 2017 року провадження у справі, судом першої інстанції розгляд справи призначено судом на 22 грудня 2017 року, а потім на 09 січня 2018 року.

09 січня 2018 року у судовому засіданні був присутній представник позивачів Ремський Є.В. і саме за його клопотанням про оголошення перерви для надання квитанції на підтвердження проведення оплати експертизи розгляд справи відкладено. Безпосередньо у суді йому вручено судове повідомлення про розгляд справи 30 січня 2018 року ( а.с.264,265).

Однак, на вказану дату ні позивачі, ні їх представник у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового засідання представник позивачів був повідомлений належним чином, в порушення вимог ч.5 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, в зв'язку з чим судове засідання було відкладено на 14 лютого 2018 року ( а.с.269).

З врахуванням вимог п.13 ст. 128 ЦПК України представникові позивачів на телефонний номер зазначеній у заявці від 03 червня 2015 року, направлено СМС- повідомлення про дату та час розгляду справи 14 лютого 2018 року на 14 год.30 хв. Таке повідомлення представника позивачів колегія суддів вважає належним та таким, що відповідає вимогам ЦПК України ( а.с.272).

Проте, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання представник позивачів в судове засідання не з'явився, в порушення вимог ч.5 ст.131 ЦК України про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, а тому, судом було постановлено ухвалу про залишення даного позову без розгляду.

Клопотань про відкладення розгляду справи, будь-яких заяв із зазначенням доводів щодо поважності причин неявки ні позивачами, ні їх представником жодного разу до суду першої інстанції подано не було.

Тобто, з досліджених судом доказів вбачається, що позивачі та їх представник належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду справи, проте представник позивачів, знехтувавши своїми процесуальними обов'язками щодо явки в судове засідання, повідомлення суд про поважність причин неявки, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив та їх поважність не обґрунтував, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 233, п. 3. ч. 1 ст. 257 ЦПК України, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим та відповідає вимогам процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судове засідання неодноразово не з'являлися співвідповідачі на правильність висновків суду щодо неповажних причин неявки до суду позивачів та їх представника не впливають, оскільки ЦПК України пов'язує залишення позову без розгляду за вказаних обставин, саме з невиконанням процесуальних прав та обов'язків позивача.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неможливість явки до суду як 30 січня, так і 14 лютого 2018 року виходячи з такого.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що неявка у судове засідання 30 січня 2018 року учасників справи викликана відрядженням позивача ОСОБА_3 за межі м. Первомайська, ОСОБА_2 - за станом здоров'я, а їх представника - у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі. Проте вказане спростовується матеріалами справи, в яких відсутні будь-які заяви вказаних осіб щодо поважності причин неявки до суду та клопотання про відкладення розгляду справи.

Що ж стосується неявки до суду 14 лютого 2018 року позивачів ОСОБА_2 - в зв'язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні з 12 по19 лютого 2018 року у лікаря - хірурга Первомайської ЦРЛ, ОСОБА_3 - у зв'язку з не повідомленням про дату та час розгляду справи, а їх представника - за станом здоров'я, то слід зазначити таке.

Амбулаторне лікування - це лікування хворого, яке проводиться вдома або коли сам хворий відвідує лікувальний заклад, але продовжує соціально активну життєдіяльність, тобто не перебуває у рамках повного стаціонару. Перебування позивача ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні та ще й з 12 лютого 2018 року не позбавляло її можливості повідомити суд про неможливість явки до суду за вказаних обставин та надати до дати судового засідання відповідну медичну довідку.

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Оскільки представник позивача повідомлявся про дату та час розгляду справи на 14 лютого 2018 року шляхом направлення йому СМС повідомлення, то позивач ОСОБА_7 вважається таким, що отримав повістку, а відтак є обізнаним про розгляд справи у визначену судом дату.

Що ж стосується самого представника позивачів, який не з'явився до суду в зв'язку з хворобою, то в матеріалах справи відсутні докази про його хворобливий стан саме на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Заява про неможливість явки у судове засідання, з посилання на поважність причин неявки, та документальне підтвердження поважності причин неявки повинно бути надано до суду завчасно.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи неодноразове призначення судової експертизи, яка у 2 випадках із 7 не була проведена з вини позивачів, оскільки ними не сплачено вартість останньої, невиконання позивачами та їх представником своїх процесуальних прав та обов'язків, наявність іншої цивільної справи щодо спору між цими ж сторонами, яка зупинена до розгляду даної справи, колегія суддів приходить до висновку про зловживання зазначеними особами процесуальними правами та обов'язками.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи справу за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, правильно з'ясував явку учасників судового процесу, та, встановивши, що позивачі повторно не прибули в засідання, доказів поважності причин такої неявки або заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, обґрунтовано залишив позов без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.