"22" грудня 2018 р.
Справа № 642/1464/18
Провадження № 2/642/935/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Самотой М.Є.

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.03.2011 року у сумі 5 171,22 грн., а також судові витрати у розмірі 1762 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідно укладеного договору № б/н від 21.03.2011 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 10 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 18.08.2016 року позичальник ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.08.2016 року. Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до спадкоємців, таким чином відбувається заміна боржників за зобов'язанням. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, що підтверджується копіями паспортів, де зазначена адреса: м. Харків, вул. Скоросна, буд. 31. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 30.01.2017 року позивач направив претензію кредитора до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори. 17.03.2017 року було отримано відповідь, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». 29.10.2017 року до спадкодавця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком склала 5171,22 грн., з яких 2682,29 грн. заборгованість за кредитом, 2488,93 грн. заборгованість за відсотками.

Ухвалою суду від 24.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 71).

Ухвалою суду від 26.06.2018 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено та постановлено витребувати з Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори інформацію чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмовою від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 18 серпня 2016 року; чи вадавалось свідоцтво про право на спадщину. Витребувано також витяг зі спадкового реєстру та реєстру заповітів (а.с. 82-83).

09 липня 2018 року ОСОБА_5 державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_4, померлого 18.08.2016 року, який на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, було заведено спадкову справу № 469/2016. 22 листопада 2016 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 995 було зареєстровано заяву від імені дружини померлого ОСОБА_2 про прийняття спадщини, сина померлого ОСОБА_3 про прийняття спадщини та сина ОСОБА_6 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1. 08 лютого 2017 року зареєстрована претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк». Інших заяв не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 87).

Ухвалою суду від 24 липня 2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 (адреса реєстрації: м. Харків, пров. Кам'янець-Подільський, 3) та ОСОБА_3 (адреса реєстрації: м. Харків, вул Сортувально-Набережна, 7) (а.с. 91-92).

Представник позивача до судового засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 64).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Надали суду заяви, у яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Зазначили також, що проти задоволення позовних вимог заперечують, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та врахувати те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк звернення до суду з даним позовом (а.с. 121-124).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі (а.с. 79, 84, 93, 105, 106, 114-120).

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 21.03.2011 року, ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 10 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11-45).

ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» на обслуговування кредитної картки «Універсальна», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_4 зобов'язався виплачувати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також виплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

18 серпня 2016 року позичальник, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 554125 від 19.08.2016 року, актовий запис 12284 (а.с. 48).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами статті 1216 ЦК України у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже кредитор зобов'язаний довести, що заборгованість дійсно існує. Сам факт наявності боргових зобов'язань не підтверджує обов'язку спадкоємців задовольнити таку вимогу. Кредитор зобов'язаний довести, що борг дійсно не був повернутий спадкодавцем.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не доводив обставин, коли відповідачем допущено пропуск строку погашення кредитної заборгованості і в якому розмірі. Матеріали справи не містять витягу по особовому рахунку боржника, який міг би бути належним доказом на підтвердження розміру заборгованості.

У позові представник позивача зазначає, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 21.03.2011 року склала 5171,22 грн., яка складається з наступного: 1) 2682,29 грн. заборгованість за кредитом; 2) 2488,93 грн. заборгованість за відсотками.

Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості зазначений розрахунок був здійснений у період з 21 березня 2011 року по 28 листопада 2017 року, тобто в подальшому після смерті позичальника ОСОБА_4, померлого 18 серпня 2016 року, Банк продовжував збільшувати розмір заборгованості за рахунок нарахування відсотків та пені (а.с. 5-10).

Згідно з положенням ч. 2 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню) за умови, що: 1) судом було прийнято рішення з призначенням певної суми до виплати кредитору; 2) боржник (спадкодавець) не виконав такого рішення суду.

Оскільки спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя, нараховані зобов'язання після смерті ОСОБА_4 фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 30 січня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора за вих. № SAMDN9591 від 23.01.2017 року до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори (а.с. 49-51).

У лютому 2017 року Банк отримав відповідь Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що Претензія Банку була зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів за номером 113/02-14 від 09.02.2017 року та долучена до спадкової справи № 469/2016. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена за заявою спадкоємців за законом (а.с. 52).

Таким чином, у січні 2017 року позивачу було відомо, що позичальник ОСОБА_4 помер.

У відповідності до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право на пред'явлення вимог до спадкоємців.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором, передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як зазначалось вище, позивач дізнався про смерть боржника у січні 2017 року.

На думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: 61000, м. Харків, вул. Скоросна, буд. 31, та у звязку з цим 29 жовтня 2017 року направив ОСОБА_1 лист-претензію (а.с. 46-47, 53-57)..

Крім того, як зазначалось вище 09 липня 2018 року ОСОБА_5 державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_4було заведено спадкову справу № 469/2016. 22 листопада 2016 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 995 було зареєстровано заяву від імені ОСОБА_2 про прийняття спадщини, ОСОБА_3 про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину не видавались, у зв'язку з чим ухвалою суду від від 24.07.2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 91-92).

Вищевказана ухвала суду від 24.07.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» була направлена в електронному вигляді, у зв'язку зі зверненням ПАТ КБ ПриватБанк із заявою про направлення процесуальних документів в електронному вигляді.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд вважає, що за приписами ч. 2 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор міг дізнатися про прийняття спадщини, він має право пред'явити вимогу до спадкоємця, який прийняв спадщину, у шестимісячний строк від дня, коли міг дізнатися про відкриття спадщини. Про відкриття спадщини позивачу стало відомо у січні 2017 року, однак до суду з даним позовом банк звернувся лише 03.04.2018 (а.с. 1), тобто позивачем пред'явлено вимоги з пропуском визначеного законом шести місячного строку, який є присічним (преклюзивним), у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 608, 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року.

Суддя В.В. Вікторов