Справа №463/2495/17
Провадження №2/463/401/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі судового засідання Кисиличин М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву головуючого судді Нора Н.В. про самовідвід в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів», ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, третіх осіб про визнання недійсним договорів про спільну діяльність.

Вказана справа відповідно до ст. 11-1 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду передана в провадження судді Нора Н.В. 05.01.2018р. після задоволення заяви про відвід судді Гирича С.В.

Вивчивши матеріали позову, суд вважає, що є підстави для заявлення самовідводу головуючому по справі з наступних мотивів.

У відповідності до положень ч.8 ст.40 ЦПК України, учасники справи про розгляд заяви про відвід не повідомлялись.

Згідно ч. 2 ст. 1 ст. Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Представником позивача у цій справі, який одночасно є представником третіх осіб є гр. ОСОБА_5. Окрім цього, останній також є сином позивача та третьої особи ОСОБА_4, тобто близьким родичем учасників процесу. Позивач в свою чергу є головою ОСББ «Кайзервальд-Львів».

Згідно ухвали Львівської міської ради від 27.04.2017р. № 1958 про внесення змін до ухвали міської ради від 02.03.2017р. № 1580 «Про затвердження списку присяжних районних судів м. Львова», ОСОБА_5 затверджено присяжним, та відповідно до цього, у визначених процесуальним законодавствам випадках, останній приймає участь у розгляді Личаківським районним судом м. Львова справ будучи у складі суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету ОСОБА_6 Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв'язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного звязку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за субєктивним та обєктивним критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими».

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Оскільки в справі яка розглядається представник позивача та третіх осіб ОСОБА_5, який також є їхнім близьким родичем одночасно у визначених процесуальним законом випадках здійснює функції правосуддя у Личаківському районному суді м. Львова, вважаю, що така обставина створює обєктивний сумнів в безсторонності суду.

З врахуванням наведеного, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, головуючий по справі підлягає самовідводу.

Керуючись ст.40 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву головуючого судді Нора Н.В. задовольнити.

Відвести суддю Нора Назарія Васильовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів», ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: Нор Н. В.