КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2603/17 Головуючий 1 інстанція -Болобан В.Г.
Провадження № 22-ц/824/2528/2018 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Приходька К.П., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 384/072/07-П за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 25990,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,75 % процентів річних щомісячно.

31 липня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до кредитного договору.

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав внаслідок чого утворилась заборгованість, що станом на 21.06.2017 року, складає 54087,29 долари 29 центів США.

ОСОБА_4 поручився за належне виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, № 0002, ) заборгованість в розмірі 54087 (п'ятдесят чотири тисячі вісімдесят сім) доларів США 29 центів, а саме за кредитом - 24440,76 долари США, по відсотках - 26646,53 долари США.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, № 0002, ) заборгованість в розмірі 54087 (п'ятдесят чотири тисячі вісімдесят сім) доларів США 29 центів, а саме за кредитом - 24440,76 долари США, по відсотках - 26646,53 долари США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги зазначала, що суд розглянув справу без належного повідомлення позивача та порушив принцип змагальності сторін обмеживши право відповідача подавати свої заперечення проти позову. Зазначає, що відповідно до вимог ст. 261 ЦК України позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, оскільки у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, змінився строк виконання основного зобов'язання щодо повернення кредиту на 07 серпня 2007 року. Позивач же звернувся до суду з позовом в серпні 2017 року тобто з пропуском строку позовної давності. Зазначає, що договір поруки є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало відзив на апеляційну скаргу та просило рішення суду від 21 листопада 2017 року залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно, ст. 357 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 01.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 384/072/07-П, за умовами якого Акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 25990,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,75 % процентів річних щомісячно. ОСОБА_3 зобов'язалась, в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту.

01.08.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 04/П-602 відповідно до умов якого ОСОБА_4, як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання виконувала не в повному обсязі внаслідок чого утворилась заборгованість, що підлягала стягненню солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредит завжди видається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зобов'язання ( у тому числі - сплачувати проценти ) припиняється виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України ).

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. ОСОБА_3 не виконувала передбачених кредитним договором, обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, яка станом на 21 червня 2017 року становить 54087 (п'ятдесят чотири тисячі вісімдесят сім) доларів США 29 центів, а саме за кредитом - 24440,76 долари США, по відсотках - 26646,53 долари США.

Вирішуючи спір, суд прийшов до вірних висновків, що позичальник ОСОБА_3 не виконувала обумовлених кредитним договором обов'язків по внесенню щомісячних платежів на погашення кредиту і має заборгованість, що у свою чергу свідчить про порушення прав ПАТ «Укрсоцбанк» як кредитора і необхідність їх захисту.

Посилання апелянта на те, що позивач звернувся з позовом з пропуском строку звернення до суду визначеного ст. 256 ЦК України безпідставні.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду, то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, зробила висновок, що якщо відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Разом з тим, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції належним чином повідомив відповідача про розгляд справи, зокрема направлялись судові повістки на адресу місця реєстрації відповідача АДРЕСА_1, однак вона в судове засідання не з'явилась, тому судом першої інстанції був проведений заочний розгляд справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, і не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, не подав заяву про застосування позовної давності, в задоволені заяви про застосування строку позовної давності слід відмовити.

Разом з тим, із заявою про застосування строку позовної давності ОСОБА_3 звернулась до суду тільки при поданні заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: