АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року, про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у липні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

18.12.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою, в якій просило накласти арешт на майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та заборонити суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2017 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 В решті заяви відмовлено.

у/н справи № 753/13271/17 № а/п 22-ц/796/2114/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1, через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не врахував, що підстави для забезпечення позову відсутні, оскільки вимоги позивача забезпечені іпотекою нежитлових приміщень, вартість яких перевищує розмір позовних вимог. Копію договору іпотеки банк до суду не надав, а суд не перевірив чи дійсно існує загроза невиконання рішення суду або утруднення його виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Шулєпов С.С. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду та вказав, що за рішенням суду від 29.11.2012 року з відповідача вже стягнуто частину заборгованості за кредитним договором, проте до цього часу рішення не виконане, грошові кошти у відповідача відсутні. Відтак якщо позов не буде забезпечено, то відповідач може відчужити належний йому будинок і у разі задоволення позову рішення неможливо буде виконати.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Також зазначив, що рішення суду від 29.11.2012 року, на яке посилається у відзиві банк скасоване, спір ще не вирішено та вони заперечують проти задоволення позову у зв`язку із спливом позовної давності.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» Молдавська О.В. просила апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на її законність та обгрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд першої інстанції, керуючись вимогами зазначених норм, дійшов правильних висновків про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки арешт накладено на будинок у межах заявлених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь залишок заборгованості за відсотками за договором про надання не відновлюваної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 року в розмірі 119 800 євро.

Оскільки у разі задоволення таких вимог відчуження будинку може призвести до неможливості виконання рішення суду, висновки суду першої інстанції про необхідність накладення арешту на будинок до вирішення справи по суті колегія суддів вважає правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено договорами іпотеки не спростовують висновків суду, оскільки предметом даного спору є стягнення боргу, а не звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того між сторонами існує інший спір, у якому ціна позову перевищує ціну предмета іпотеки, яка зазначена у доданому до апеляційної скарги іпотечному договорі, а відтак підстав для відмови у забезпеченні даного позову немає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів неможливості виконання рішення суду, виходячи з предмету та підстав позову не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 21.02.2018 року.

Головуючий

Судді