Провадження № 2/219/459/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: судді Харченко О.П.,

при секретарі Зубенко Т.А.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної територіальної громади, ОСОБА_3 про визнання права власності на житлову квартиру, -

в с т а н о в и в:

23.11.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила та в якій зазначила, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 серпня 1994 року, виданого бюро приватизації житла «Мансарда», квартира АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_4, яка є матірю чоловіка позивачки та її свекрухою. Як вказано у позові, 13 травня 2012 року ОСОБА_4 померла, на день смерті вона була зареєстрована та проживала в квартирі за вказаною адресою. Чоловік позивачки ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 бахмутської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги, однак за життя не встиг отримати правовстановлюючий документ, ОСОБА_5 помер 31 березня 2014 року. Позивачка у позові вказала, що після смерті чоловіка вона фактично вступила в управління даною квартирою, зробила її поточний ремонт, несе витрати по сплаті комунальних послуг. Крім позивачки, спадкоємцем на дане майно є дочка ОСОБА_5 відповідачка по справі ОСОБА_3, яка не бажає приймати та оформлювати дану спадщину. Також, як вказала позивачка, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на дане майно після смерті чоловіка вона не має можливості, оскільки за життя він не встиг отримати правовстановлюючий документ свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати його на своє імя в Державному реєстрі. Позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житлову квартиру АДРЕСА_2.

Позивачка у судове засідання не зявилася, до матеріалів справи на а. с. 28 доданий договір про надання правової допомоги від 20.11.2017 року, укладений з адвокатом ОСОБА_7 на право представляти інтереси позивачки у судових засіданнях по справі про визнання права власності на житлову квартиру.

Представник позивача у судове засідання також не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаної територіальної громади у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання також не зявилася, надала заяву, посвідчену 05.12.2017 року нотаріусом Нальчикського нотаріального округу Кабардино Балкарської Республіки, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу у її відсутність. (а. с. 57).

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 серпня 1994 року, виданого Бюро приватизації житла Артемівського району «Мансарда» згідно з розпорядженням № 4 ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: село Парасковіївка Артемівського району, вул. Володарського, 21/5. (а. с. 15-16).

13 травня 2012 року ОСОБА_4 померла, про що 14.05.2012 року виконкомом Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області було складено відповідний актовий запис № 22 та видано свідоцтво про смерть серії І-НО № 628358. (а. с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося вказане спадкове майно.

Як встановлено судом, чоловік позивачки ОСОБА_5, який є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його народження на а. с. 9 звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а. с. 11), однак спадщину не оформив та 31.03.2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть на а. с.12.

З наданого позивачкою ОСОБА_1 свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що вона є дружиною ОСОБА_5 (а. с. 8).

З повідомлення завідувача ОСОБА_2 державної нотаріальної контори № 22/01-16 від 12.01.2018 року вбачається, що після померлої 13 травня 2012 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 бахмутською державною нотаріальною конторою 19.06.2012 року була заведена спадкова справа за номером 243/2012; після померлого 31 березня 2014 року ОСОБА_5 ОСОБА_6 бахмутською державною нотаріальною конторою 17.03.2016 року була заведена спадкова справа за номером 97/2016. (а. с. 47-49).

З відповіді завідувача ОСОБА_6 бахмутської державної нотаріальної контори № 266/01-16 від 16.02.2018 року вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.01.2016 року про прийняття спадщини після померлого 31.03.2014 року чоловіка ОСОБА_5 було заведено спадкову справу. Свідоцтва про право на спадщину по зазначеній спадковій справі в Україні не видавались.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено у частині першій статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно зі ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відсутність альтернативної можливості вирішити подальшу долю житлової квартири та належним чином оформити правовстановлюючі документи на належне позивачці за спадщиною майно, заважає їй вільно володіти, розпоряджатися та користуватися спадщиною.

Керуючись ст. 328 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати право власності на житлову квартиру за ОСОБА_1, оскільки незаконність набуття права власності судом не встановлена.

Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, а тому мають бути задоволені у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 4, 9, 81, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 284, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328, 1216, 1276, 1296 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної територіальної громади, ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П.Харченко