П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 22-2208 Головуючий у1-й інстанції - Цуранов А. Ю.

Унікальний №357/9757/15-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства &q?м ;Родовід Банк&q?не; до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства &q? П;Родовід Банк&q?ер;, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим,-

у с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство &qu20;Родовід Банк&q?е ; (далі - ПАТ &q?тв;Родовід Банк&quБа;) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява ПАТ &quyl;Родовід Банк&qu0p; мотивована тим, що 16 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством &q?ку;Родовід Банк&quак; (правонаступник - ПАТ &quРо;Родовід Банк&qu (;) та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав у кредит 24 000 дол. США строком до 16 січня 2023 року та зобов'язався повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними в строки та порядку, що передбачені кредитним договором.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_4 16 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель погодився в повному обсязі відповідати за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4

ПАТ &qusp;Родовід Банк&qu'f; у позовній заяві вказало, що позичальником ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_5 не виконано належним чином кредитних зобов'язань в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати процентів, і це призвело до виникнення кредитної заборгованості. Банк вважає, що ця заборгованість підлягає стягненню з відповідачів солідарно в судовому порядку, тому звернувся до суду з цим позовом.

На підставі наведеного позивач ПАТ &qu.0;Родовід Банк&qu н; просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитом та процентами станом на 07 травня 2015 року в розмірі 40 024,59 дол. США, 9 263 384 грн. 81 коп. пені та 3 % річних, а також З 654 грн. судового збору.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ &q?вс;Родовід Банк&q?тр;, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_3 мотивована тим, що 10 листопада 2008 року між банком та позичальником за кредитом було укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою збільшено процентну ставку за користування кредитом. Така угода укладена без відома та згоди поручителя незважаючи на те, що відбулося збільшення обсягу його відповідальності. ОСОБА_3 стало відомо про ці обставини після звернення банку до суду із первісним позовом. Керуючись частиною першою статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ОСОБА_3 вважає, що порука припинилася і тому звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами.

З огляду на зазначене ОСОБА_3 просив суд визнати припиненою з 10 листопада 2008 року поруку за договором поруки, укладеним 16 січня 2008 року.?

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2016 року первісний позов задоволено частково, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ &q?а ;Родовід Банк&q?ьс; 40 024,59 дол. США заборгованості за кредитом та процентам, 500 000 грн пені, 47 321 грн 42 коп. З % річних та 3 654 грн судового збору, тобто по 1 827 грн судового збору з кожного. В іншій частині первісних позовних вимог ПАТ &q?. ;Родовід Банк&q? п; відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення первісного позову до ОСОБА_3 та в частині відмови в зустрічному позові, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати в частині задоволення первісного позову до ОСОБА_3 та в частині відмови в зустрічному позові та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ &q?ен;Родовід Банк&q?и ; до нього та задовольнити зустрічний позов (т.1, а.с.117-121).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_4 не з'явився, його представник, ОСОБА_6, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена під розписку (т.2, а.с.76).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ОСОБА_4, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; представника позивача, ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються встановлені районним судом обставини щодо факту укладення кредитного договору, додаткових угод до нього, договору поруки та факту порушення позичальником взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, унаслідок чого утворилась заборгованість.

16 січня 2008 року між ВАТ &qun ;Родовід Банк&qufo; та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 24 000 доларів США строком до 16 січня 2023 року та зобов'язався повернути кредит і сплатити 15% річних за користування кредитними коштами в строки та порядку, що передбачені кредитним договором.

16 січня 2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.

Крім того, 10 листопада 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода до кредитного договору від 16 січня 2008 року, за умовами якої процентна ставка за кредитним договором встановлена у розмірі 18 % річних.

Боржник не погашав кредит з липня 2014 року.

Станом на 07 травня 2015 року виникла заборгованість за кредитом та процентами в сумі 40 024,59 дол. США, у тому числі: 12 400,29 дол. США - поточна заборгованість за кредитом; 10 065,28 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 409,92 дол. США - поточна заборгованість за процентами за кредитом; 17 149,10 дол. США - прострочена заборгованість за процентами за кредитом. Сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами становить 438 327,84 дол. США, що в еквіваленті становить 9 216 063 грн 38 коп., у тому числі; 188 830,13 дол. США (в еквіваленті 3 970 248 грн 50 коп.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 249 497,71 дол. США (в еквіваленті 5 245 814 грн 88 коп.) - пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом. Сума 3 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом та процентами становить 2 250, 67 дол. США, що в еквіваленті становить 47 321 грн 42 коп., у тому числі: 969, 56 дол. США (в еквіваленті 20 385 грн 51 коп.); 1 281, 11 дол. США (в еквіваленті 26 935 грн 91 коп.).

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_3, взявши на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за виконання зобов'язань за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені між банком та ОСОБА_4, що передбачено пунктом 1.1 відповідного договору поруки, надав свою згоду на зміну основного зобов'язання без його додаткового повідомлення та укладення з ним окремої угоди. Тобто суд першої інстанції дійшов висновків про безпідставність зустрічного позову.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову мотивоване тим, що позичальник та поручитель за кредитом не спростували обставин, якими обґрунтовано первісні позовні вимоги банку, щодо наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин, наявності непогашеної кредитної заборгованості, її розміру та складових, періоду нарахування, а також вимоги про стягнення такої заборгованості у солідарному порядку з відповідачів.

Водночас суд першої інстанції вважав за необхідне застосувати правовий механізм частини третьої статті 551 ЦК України і зменшити нарахований банком розмір пені за порушення умов кредитного договору з 9 216 063 грн. 38 коп. (еквівалент - 438 327,84 дол. США) до 500 000 грн. з урахуванням того, що розмір неустойки за договором значно перевищує розмір заборгованості, майновий стан позичальника, який є пенсіонером та в 2012 році протягом певного часу потребував медичної допомоги, е тяжким, строк виникнення заборгованості збігається з настанням світової фінансової кризи та, як наслідок, об'єктивним зниженням доходів, зменшення розміру пені до вказаного судом розміру не призведе до негативних наслідків для позивача.

Справа вже була предметом апеляційного розгляду.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості скасоване та ухвалене в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3

Апеляційний суд визнав припиненою поруку за договором поруки № 86/СЖ-011.08.1, що укладений 16 січня 2008 року між ВАТ &q?ру;Родовід Банк&qu.1; та ОСОБА_3

В іншій частині рішення змінене, резолютивна частина рішення викладена в такій редакції:

&qu=';Позовну заяву ПАТ &qusp;Родовід Банк&que=; до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства &quз ;Родовід Банк&q? к; 40 024,59 доларів США заборгованості по кредиту та процентам, 500 000 грн. пені, 47 321,42 грн. 3% річних.

В іншій частині позовних вимог ПАТ &quK ;Родовід Банк&qu:1; відмовити.&quча; (т.1, а.с.177-180).

Верховний Суд постановою від 21 серпня 2018 року скасував рішення Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2016 року та передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.48-52).

За правилом ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що апеляційний суд при розгляді цієї справи вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, оскільки зустрічні позовні вимоги про припинення поруки ОСОБА_3 обґрунтував обставинами, передбаченими частиною першою статті 559 ЦК України (припинення поруки через зміну зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності), і саме ці підстави зустрічного позову були предметом дослідження, доведення та спростування при розгляді справи в суді першої інстанції. Тому висновки апеляційного суду про припинення поруки з підстав, передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, на підставі якої зустрічний позов не заявлявся, є безпідставними.

Ураховуючи висновки і мотиви суду касаційної інстанції, які є обов'язковими, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

З наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачаються наступні обставини.

Відповідно до змісту п. 1.1. Договору поруки № 86/СЖ-011.08.1 від 16 січня 2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_8 (позичальником) за Кредитним договором № 86/СЖ-011.08.1 від 16 січня 2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії (т.1, а.с.16).

Відповідно до змісту п. 1. Додаткової угоди від 10 листопада 2008 року до Кредитного договору № 86/СЖ-011.08.1 від 16 січня 2008 року сторони виклали пункт 1.3. Кредитного договору у новій редакції - збільшили процентну ставку за цим Договором до 18% річних (т.1, а.с.15).

Згідно з роз'ясненнями п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ &q?ва;Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин&q? п; від 30 березня 2012 року № 3 відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Розглядаючи зміст п. 1.1. Договору поруки № 86/СЖ-011.08.1 від 16 січня 2008 року у контексті положень ч.1 ст. 559 ЦК України та вищенаведених роз'яснень Пленуму ВССУ суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказівка у п. 1.1. &q?ці;а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії&q?х ; не може бути розцінена судом як попередня згода поручителя на зміну в сторону збільшення розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

З огляду на викладене у суду є всі підстави вважати, що порука ОСОБА_3 за договором поруки №86/СЖ-011.08.1 від 16 січня 2008 року є припиненою з 10 листопада 2008 року у зв'язку зі зміною основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності (розмір процентів за користування кредитом збільшений з 15% річних до 18% річних).

Оскільки порука ОСОБА_3 припинилась за ч.1 ст.559 ЦК правові підстави для покладення на нього обов'язку сплатити заборгованість боржника за кредитним договором, ОСОБА_4, відсутні.

За правилами ч.1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ &q?ня;Родовід Банк&q?АТ; до ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Одночасно рішення в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 також підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У зв'язку з чим визначений міськрайонним судом розподіл судових витрат підлягає зміні, тому рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат слід також скасувати та покласти обов'язок відшкодування позивачу судових витрат по сплаті судового збору на основного боржника ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства &q?я ;Родовід Банк&q?ин; до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки №86/СЖ-011.08.1 від 16 січня 2008 року.

Рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства &q? з;Родовід Банк&q?ав; 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2018 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома