27.02.2018 Єдиний унікальний номер 205/251/16-ц
РІШЕННЯ 401/18

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.

при секретарі Кіреєвої В.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1І,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16 січня 2016 року звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив. Уточнена позовна заява обґрунтована тим, щовідповідно до укладеного кредитного договору № DNK0GA00000079 від 09.04.2008 року Приватбанк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 69466,71 доларів США з кінцевим терміном повернення 09.04.2027 року. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 21.03.2017 р.по договору виникла заборгованість на загальну суму 104147,85 доларів США, що за курсом 26,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.03.2017 р. складає 2 799 494,21 грн., з яких: заборгованість за кредитом 42 579,03 долара США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 52 882,99 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом 2058, 43 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1659,12 дол. США, а також штрафи відповідно до договору: 9,30 дол. США - штраф (фіксована частина); 4958,98 дол. США штраф (процентна складова). В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором поручителем виступає ОСОБА_4, з якою 09 квітня 2008 року укладено договір поруки. Посилаючись на вказані обставини, банк просив стягнути із відповідачів у солідарному порядку наявну кредитну заборгованість у розмірі 104147,85 доларів США, що за курсом 26,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.03.2017 р. складає 2 799 494,21 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовну заяву не визнав в повному обсязі та заперечував проти її задоволення.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. №2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

09.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DNK0GA00000079, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 69466,71 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09.04.2027 року (а.с.13-15).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DNK0GA00000079 від 09.04.2008 року того ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязався перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором (а.с.16).

Також, в забезпечення виконання умов кредитного договору, 09 квітня 2008 року між ПриватБанк та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № DNK0GA00000079, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку позивача домоволодіння, загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Квіткова, будинок 12. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Договір іпотеки поширюється на земельну ділянку площею 620 кв.м., розташовану в м. Дніпро, вул. Квіткова, 12, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.41-43).

Всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись до суду з даним позовом вказував про те, що відповідачами було порушено умови кредитного договору № DNK0GA00000079 від 09.04.2008 року у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 21.03.2017 року складає 104147,85 доларів США, що за курсом 26,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.03.2017 р. складає 2 799 494,21 грн., з яких: заборгованість за кредитом 42 579,03 долара США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 52 882,99 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом 2058, 43 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1659,12 дол. США, а також штрафи відповідно до договору: 9,30 дол. США - штраф (фіксована частина); 4958,98 дол. США штраф (процентна складова).

Листом від 03.08.2016 року та 19 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено ОСОБА_3. про заборгованість за кредитним договором та наміри банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.98,103,104).

На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами частини1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов кредитного договору № DNK0GA00000079 від 09.04.2008 року, оскільки зобовязання за договором не виконується, в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки на домоволодіння № 12 по вул. Квіткова в м. Дніпро та земельну ділянку на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в позасудовому порядку(а.с.149-150).

Реалізація предмета іпотеки, а саме, домоволодіння на виконання умов договору щодо погашення заборгованості згідно звіту про оцінку майна від 02.12.2016 року проводилась за ціною 442 105 грн., сума заборгованості була погашена за рахунок реалізованого майна, однак частина заборгованості залишилася непогашеною внаслідок звернення такого стягнення (а.с.123-126,170-171).

Встановлено, що вартість домоволодіння, звіт про оцінку майна та звернення стягнення на предмет іпотеки на домоволодіння № 12 по вул. Квіткова в м. Дніпро та земельну ділянку на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в позасудовому порядку іпотекодавцем не оскаржувалися.

Відповідно до правил статей 546, 548 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За даним у частині першій статті 553 ЦК України визначенням, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені статтю 554 ЦК України, відповідно до частин першої та другої якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статей 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга стаття 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя стаття 549 ЦК України).

За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-47цс12.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчитиме про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1659,12 дол. США, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення в солідарному порядку з відповідачів пені в загальному розмірі 1659,12 дол. США.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 41323,45 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526,554, 615, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 7-13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк (, 49094 м. Дніпро, Січеславська набережна, 50) заборгованість за кредитним договором DNK0GА00000079 від 09.04.2008 року в розмірі 102488,73 дол. США, , що за курсом 26,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.03.2017 року складає 2754898 грн. (два міліонна сімсот пятдесят чотири тисячі вісімсот девяносто вісім гривень) станом на 21.03.2017 року, з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 42579,03 долара США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 52882,99 дол.США, заборгованість по комісії за користування кредитом 2058,43 дол. США, штраф (фіксована частина) 9,30 дол. США та штраф (процентна складова) 4958,98 дол. США.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк судові витрати в розмірі 41323,45 грн. (сорок одна тисяча триста двадцять три гривні).

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Скрипник