ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 610/1591/18

провадження № 22ц/818/1405/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року, у складі судді Усенко С.І. в залі суду в м. Балаклія, Харківської області,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій просить суд відновити її порушене право як власника на 1/2 частку нежитлового приміщення гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні нею нежитловим приміщенням гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача передати їй комплект дублікатів ключів від замків вхідних воріт нежитлового приміщення гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача не створювати їй перешкод у користуванні нежитловим приміщенням гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору у сумі 704 гривні 80 копійок.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності, відповідно до рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2012 року, справа № 2-376/11, належить 1/2 частина гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина цього гаражу належить її колишньому чоловіку відповідачу ОСОБА_2 Незважаючи на те, що вони з відповідачем є співвласники вищевказаного гаражу, він нехтує її правами і не дозволяє користуватись її майном. Протягом 2012-2018 років вона неодноразово намагалась добровільно вирішити з відповідачем питання сумісного користування гаражем, однак він ігнорує усі її намагання в цьому напрямку. При цьому він самостійно користується гаражем і не надає їй доступу до гаража. Оскільки відповідач чинить перешкоди їй у користуванні гаражем: змінює замки на воротах гаражу та не дає до нього доступу, вважає, що порушуються її права як власника, і тому звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Відновлене порушене право ОСОБА_1 як власника на 1/2 частку нежитлового приміщення гаражу, розташованому за адресою: АДРЕСА_1. Усунуто перешкоди у користуванні і розпорядженні ОСОБА_1 нежитловим приміщенням - гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано відповідача ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 комплект дублікатів ключів від замків вхідних воріт нежитлового приміщення гаражу, розташованому за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано відповідача ОСОБА_2 не створювати ОСОБА_1 перешкод по користуванню нежитловим приміщенням гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 704 гривні 80 копійок.

16.10.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у позові в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що суд помилково вважав права ОСОБА_1 порушеними, оскільки речові права на нерухоме майно та їх обтяження підлягають державній реєстрації, відповідно до Закону і виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до довідки Балклійського БТІ від 19.03.2018 №66 право власності на вказане нежитлове приміщення гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - належить йому одноособово. Відповідно до листа Балаклійського РВДВС від 16.03.2018 № 4409, виконавчий документ по справі №2-376/11, виданий Балаклійським районним судом Харківської області про поділ майна на виконання не надходив та на виконанні не перебував. З 16.05.2012 до теперішнього часу ОСОБА_1 відповідно до закону не зареєструвала право власності на ? частину нежитлового приміщення, з виконавчим листом на виконання зазначеного рішення до ВДВС не зверталась, а отже наміру користуватися своїм речовим правом власності на ? частину нежитлового приміщення - гаражу, у законний спосіб не мала, свідомо ігнорувала обов'язок щодо його утримування.

З моменту придбання зазначеного гаражу за договором купівлі-продажу тільки він вживає необхідні заходи щодо утримання майна в належному стані, покращує його технічні характеристики, забезпечує його в належному стані, забезпечує його збереження від протиправних дій сторонніх осіб, сплачує податки, приватизував земельну ділянку, на якій розташований гараж.

Вважає, шо права позивача, як власника ? частини нежитлового приміщення відповідачем не порушенні, оскільки у неї не виникло речових прав на нерухоме майно і оскільки вона не мала наміру та бажання реалізувати своє право власності.

Крім того, зазначив, що дублікат ключів від замків вхідних воріт нежитлового приміщення - гаражу, не входив до складу спільного майна подружжя та не підлягав розподілу між подружжям у рівних частках, а тому, не може бути передано позивачу без наявності законних підстав. Закон не передбачає способу захисту право одної особи шляхом зобов'язання передачі їй майна, яке належить іншій особі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2002 року, 02.02.2010 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1.

ОСОБА_1, на праві власності належить 1/2 частина гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2012 року, інша 1/2 частина цього гаражу належить відповідачу ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, для реалізації своїх прав щодо користування спірним гаражем ОСОБА_1 зверталась до депутата Донецької селищної ради з проханням сприяти відчиненню гаража і таким чином надати доступ працівникові БТІ для складання технічного паспорту. Депутат разом зі свідками були присутні біля гаражу, однак відповідач відмовився відкрити гараж. На всі прохання депутата відповідач відмовився надати доступ до гаражу, що підтверджується актом про надання доступу до гаражу складеного депутатом Донецької селищної ради ОСОБА_4

Крім того, 15.03.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Балаклійського відділу поліції із заявою про сприяння у доступі до гаражу, але їй було рекомендовано звернутися з цього приводу до суду. Тобто відповідач перешкоджає ОСОБА_1 доступу користуватися гаражем.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч. ч. 1 - 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, матералами справи підтверджено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у реалізації її права користуватися спірним гаражем.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Зважаючи на те, що право власності ОСОБА_1 порушено, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що воно підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні права власності і вчинення певних дій.

Той факт, що ОСОБА_1 на праві власності належить ? частина спірного гаражу відповідачем не спростовано, а тому вона як власник має право користуватись своїм майном та вимагати усунення перешкод у користуванні вказаним гаражем.

Відповідач звертає увагу на те, що з 16.05.2012 до теперішнього часу ОСОБА_1 не зареєструвала право власності на ? частину нежитлового приміщення, тому у неї не виникло речових прав на нерухоме майно.

Такі доводи відповідача суперечать обставинам справи, оскільки право спільної сумісної власності на спірне майно виникло у ОСОБА_1 з моменту придбання його подружжям в силу ст. 60 СК України, а рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2012 року в порядку поділу майна подружжя судом визначені частки, на які визнано право власності.

Відповідач вказує, що з моменту придбання зазначеного гаражу за договором купівлі-продажу тільки він вживає необхідні заходи щодо утримання майна в належному стані, покращує його технічні характеристики, забезпечує його збереження від протиправних дій сторонніх осіб, сплачує податки, приватизував земельну ділянку, на якій розташований гараж.

Такі доводи відповідача не спростовують висновків суду, оскільки встановлено, що позивач була позбавлена можливості користуватися належним їй майном.

Доводи відповідача про те, що дублікат ключів від замків вхідних воріт нежитлового приміщення - гаражу, не входив до складу спільного майна подружжя та не підлягав розподілу - є безпідставними, а покладення на відповідача обов*язку надати ключі від об*єкту спільної власності є належним способом захисту, який ефективно поновить порушені права позивача.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна