Ухвала

01 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 754/756/15-ц

провадження № 61-989св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

представник позивача - Сологуб ВадимЛеонідович,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

вирішуючи питання про зупинення касаційного провадження у справі № 754/756/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі представника - Сологуба ВадимаЛеонідовича, на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року у складі судді Лісовської О. В. та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у складі суддів: Чобіток А. О., Крижанівської Г. В., Немировської О. В. до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/14438/15-ц,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2011 року, яке набрало законної сили, частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Стягнено з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 44-07-И/02 від 08 серпня 2007 року в розмірі 1 201 137 грн 46 коп.

Посилаючись на те, що станом на момент звернення до суду із даним позовом указане судове рішення про стягнення кредитної заборгованості не виконано, а відповідачі не здійснили жодної сплати в рахунок погашення боргу, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором від 08 серпня 2007 року у сумі 8 606 521 грн 65 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 78,50 кв.м, житловою площею 43,90 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, погасити заборгованість у частині, пропорційній вартості предмета іпотеки, а також виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4, стягнувши з відповідачів судові витрати у справі.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором № 44-07-И/02 від 08 серпня 2007 року у сумі 8 606 521 грн 65 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 78,50 кв.м, житлової площею 43,90 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, шляхом визнання права власності на зазначене майно за публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, заборгованість погасити у частині, пропорційній вартості предмета іпотеки.

Виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" витрати зі сплати судового збору в розмірі 81,20 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щозобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання та не сплатив банку суму кредитної заборгованості, порушивши умови кредитного договору, виконання якого забезпечено іпотекою спірної квартири, у зв'язку із чим позовні вимоги банку можливо задовольнити частково, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на цю квартиру і виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку», згідно з якоюіпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а також пункту 6.4.8 умов іпотечного договору, якими передбачено право банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов основного договору, у тому числі несвоєчасної чи неповної сплати ануїтетних платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобов'язання, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Вирішуючи позовні вимоги в частині виселення відповідачів, суд першої інстанції вказав, що згідно наданих доказів у спірній квартирі проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підлягають виселенню, а доказів проживання увказаній квартирі ОСОБА_2 суду надано не було, у зв'язку із чим позовна вимога щодо виселення останнього задоволенню не підлягає.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року. Ухвалено нове рішення, яким у позові публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Однак, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Пунктом 9.3 іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Апеляційний суд вказав, що з огляду на вказану норму закону указаний пункт іпотечного договору передбачає позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань зі згоди позикодавця і такий спосіб не може бути застосовано судом. Вказавши на відсутність норми матеріального права, яка передбачає визнання права власності у вказаний позивачем спосіб за рішенням суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у позові ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі представника - Сологуба В. Л., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що умовами пунктів 9, 9.1 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, а саме - за рішенням суду. Пунктом 9.3 іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до пункту 9.3.1 задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, у порядку передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». На думку скаржника, умовами іпотечного договору та положенням статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 рокусправу призначено до судового розгляду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди попередніх інстанцій застосовували, зокрема, положення статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Стосовно застосування статті 37 Закону України «Про іпотеку» висловлені правові висновки, які викладені в постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-504цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1625цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-2457цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2967цс16, від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16, від 27 квітня 2017 року у справі № 6-679цс17, від 24 травня 2017 року у справі № 6-1388цс16, від 09 серпня 2017 року у справі № 6-2213цс16, від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1446цс17, від 27 вересня 2017 року у справі № 6-2853цс16. Висновки щодо правильного застосування статті 37 Закону України «Про іпотеку», які викладено у вказаних постановах Верховного Суду України, прийняті без зазначення про відступлення від раніше прийнятої правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 1851цс16.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 760/14438/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року.

Положеннями пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Оскільки справа № 760/14438/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 754/756/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Зупинити касаційне провадження у справі № 754/756/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі представника - Сологуба Вадима Леонідовича, на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/14438/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С.П. Штелик