Провадження №2/522/8734/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шкамерди К.С.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та просить щомісячно стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: 1559 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду; та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 половину додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6, що складає 3 977грн. (половина від загальної суми), та періодично щомісяця по 1500 грн. для оплати навчання.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона не має постійного місця роботи, заробіток не стабільний. ЇЇ заробітної плати не достатньо аби в повній мірі забезпечити потреби дитини. Відповідач свої доходи приховує. Також, у відповідача постійні затримки по сплаті аліментів. Підтвердженням тому слугує квитанція з виконавчої служби, про те, що в вересні місяці з відповідача було стягнуто за серпень та вересень. Також аліменти за березень і травень він сплатив тільки у жовтні місяці. Крім того, потреби дитини значно зросли. Вона ходить на заняття з танців та навчається додатково англійській мові у приватного вчителя. Один місяць навчання англійської коштує 1600,00 грн. один місяць навчання в танцювальній школі «ДЕНС СТУДІЯ «ОСОБА_7» коштує 600,00 грн.

Починаючи з 17.06.2018 року по 17.10.2018 року донька ходила на приватні заняття до вчителя англійської мови ОСОБА_8 Загальна сума за курс навчання складала 3051,00 грн.

Також коли дитина хворіє позивачка змушена залишатись з нею вдома і нести витрати на лікування. Доходи позивача в цей період є мінімальними.

Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере. На покупку одягу, взуття, канцелярії відповідач коштів не надає. Такі витрати вона несе самостійно.

Крім того, дитина розвивається їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку. За період з липня по вересень цього року загальна сума на розвиток дитини складає 7 954,00 грн. Крім того, зросли витрати на комунальні послуги, які вона сплачує самостійно. Хоча електроенергія та газ потрібні для проживання дитини. Також значно зросла вартість продуктів харчування. Відповідач зараз сплачує аліменти в розмірі 1 000,00 грн.. Однозначно, що впродовж місяця дитині треба їсти щось більше ніж цукерки, банани, мандарини та сир з маслом і хлібом. Однак на більше відповідач коштів не надає і всі витрати несе вона самостійно.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач є онкохворим, на утриманні має двох не повнолітніх дітей та отримує лише пенсію.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.06.2014 року народилася ОСОБА_5, свідоцтво про народження серії 1-ЖД №396794. Як вбачається з зазначеного свідоцтва про народження батьком дитини є ОСОБА_4, матір'ю ОСОБА_1.

Під час народження дитини батьки у шлюбі не перебували.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.05.2018 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, та суд вирішив стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 12 березня 2018 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до 11 червня 2032 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВС України №3 від 15.95.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач перебуває в офіційному шлюбі. ОСОБА_4 в цьому шлюбі має двох малолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 про що свідчать копії свідоцтв про народження 1-ЖД №132220 від 26.11.04 р. та 1-ЖД№073035 від 21.08.07 р.

Відповідно до довідки КУ «Одеський обласний онкологічний диспансер» від 29.05.18 р. ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи та має онкологічне захворювання щитовидної залози і проходе хіміотерапію.

Крім того, ОСОБА_4 згідно довідки Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.11.18 р. є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 1452 грн.

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це є вартісна величина набору продуктів харчування та мінімального набору непродовольчих товарів, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я та мінімальна вартість послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня 2018 року - 1559 гривень, з 1 грудня 2018 року - 1626 гривень.

Згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 травня 2018 року по справі №522/4068/18 ОСОБА_4 зобовязаний виплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. своїй донці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, що становить 64% мінімуму прожиткового мінімуму.

Тобто, аліменти, які сплачуються відповідачем у розмірі 1000,00 гривень є більшими ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та виплачуються в рамках чинного законодавства, у звязку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Жодних доказів щодо інших доходів відповідача, ні позивачем, ні представником позивача до суду не надано. Також позивачем та його представником не надано до суду клопотання про витребування будь яких доказів щодо доходів ОСОБА_4 чи клопотання про забезпечення доказів з даного приводу.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6, що складає 3977 грн. (половина від загальної суми), та періодично щомісяця 1500 грн. для оплати навчання, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.185 ч.1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Так у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 Верховний Суд України зазначив, що «виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.»

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, якою передбачені вимоги щодо допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням таких вимог закону, саме на позивача покладено процесуальний обов'язок довести наявність особливих обставин, що зумовили необхідність додаткових витрат на дитину, їх розмір та доцільність.

Позивачем не було представлено доказів понесення нею додаткових витрат на дитину, що, відповідно до ст. 185 СК України, викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, обов'язок батьків утримувати дитину, сприяти її гармонійному фізичному та духовному розвитку, природній потребі у навчанні, зокрема у відвідуванні загальноосвітнього навчального закладу, гуртків охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом 2 групи та відповідно до довідки, виданої КУ «Одеський обласний онкологічний диспансер», має онкологічне захворювання щитовидної залози та проходе хіміотерапію (радіойодтерапію).

Представник відповідача зазначив, що єдиним джерелом доходів є пенсія в розмірі 1452,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки ЧО ПФ України в Одеській області №2990 від 20.11.2018 року.

Доказів офіційного працевлаштування відповідача, його додаткового доходу від підприємницької діяльності до суду не надано. Як і не надано клопотань про витребування чи забезпечення доказів щодо надання інформації стосовно його доходів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, 258-259, 263-264, 265, 268, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 22 грудня 2018 року.

Суддя К.С. Шкамерда