Справа № 155/333/17 Провадження № 22-ц/773/67/18 Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г.М.
Категорія: 53 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.

суддів - Карпук А.К., Здрилюк О.І.

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представників відповідача Книша С.В., Мартинюка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродторг" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродторг», в якому просить поновити його на посаді начальника сільськогосподарського підрозділу СГ ТзОВ «Агропродторг» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Покликався на те, що наказом №15-к від 30.08.2016 року його було звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, оскільки, в червні 2016 року, після відпустки, прибув на роботу за адресою: АДРЕСА_1, однак охоронець його не допустив, мотивуючи це розпорядженням директора ОСОБА_5, а тому саме з особистої вини останнього і був відсутній на роботі. Вважає такі причини невиходу на роботу поважними та такими, що не є прогулом в розумінні п. 4 ст. 40 КЗпП України. Також зазначає про пропуск відповідачем строку накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення визначеного ст. 148 КЗпП України.

Просив поновити його на посаді начальника сільськогосподарського підрозділу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродторг». Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17920, 00 гривень.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року в задоволені позову в даній справі відмолено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з направленням даної справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 9 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ, справи в судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст.367 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України ( в редакції чинній на момент пред'явлення позову та розгляду справи в суді першої інстанції) позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України ( в редакції чинній на момент пред'явлення позову та розгляду справи в суді першої інстанції) позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови що виникають з трудових відносин, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Аналогічні положення містяться в ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України в редакції чинній на час розгляду справи апеляційним судом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказав місцем свого проживання АДРЕСА_2 та скориставшись правом альтернативної підсудності, подав позов до Горохівського районного суду Волинської області.

Як на підставу свого законного проживання (перебування) на території Горохівського району Волинської області позивачем надано довідку Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області, за змістом якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживає без прописки по АДРЕСА_2 ( а.с.114).

Однак дана довідка не свідчить про підтвердження зареєстрованого місця проживання та перебування позивача, як того вимагали приписи ч. 1 ст. 110 ЦПК України ( в редакції чинній на час пред'явлення позову до суду).

Реєстрації проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та відповідно до «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МУЮ від 22.11.2012 року № 1077 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;

Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (далі-Порядок) визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 Загальні положення Порядку передбачено, що реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - паспортний документ), довідки про звернення за захистом в Україні.

Реєстрація (зняття) з реєстрації місця проживання (перебування) здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС ) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання ( п. 1.3. Розділу 1 Загальні положення Порядку).

Ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні (далі - реєстраційний облік) здійснюється територіальними підрозділами ДМС та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних. ( п.1.6. Розділу 1 Загальні положення Порядку).

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов'язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Довідка Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області не є тим офіційним документом, який підтверджує зареєстроване місце проживання чи перебування позивача на території Горохівського району Волинської області, як того вимагає Закон.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 останнім місцем реєстрації позивача зазначено: АДРЕСА_3.

На час вирішення питання про відкриття провадження у справі у суду першої інстанції були відсутні підстави, з врахуванням реєстрації позивача , яка була зазначена у копії паспорта, що долучена до позовної заяви та місця знаходження відповідача, констатувати про альтернативну підсудність даної цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушенням правил територіальної юрисдикції ( підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

З правового аналізу даної норми слідує, що при дотримані приписів ч. 2 ст. 378 ЦПК України, безумовною підставою скасування рішення суду є порушення правил територіальної юрисдикції.

З матеріалів справи вбачається, що подавши письмове обґрунтоване клопотання,( а.с. 108- 110) представники відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції вказували на порушення територіальної підсудності, та просили скерувати справу для розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області за місцем фактичної реєстрації позивача та знаходження відповідача, однак у задоволенні даного клопотання було відмовлено.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 зазначив, що місцем його фактичного проживання є АДРЕСА_4.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області за встановленою законом підсудністю.

Керуючись п.5 ч.1 ст.374, ст.ст.378, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродторг" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу направити на новий розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області за встановленою законом підсудністю.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: