ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

справа № 362/1224/17

провадження № 22-ц/824/3018/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Лисиці Ю.С.

сторони :

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року, у складі судді Ковбеля М.М. у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У березні 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою про встановлення факту родинних відносин, який є правоутворюючим, а саме, що він є рідним братом по батькові ОСОБА_2, посилаючись що його батько ОСОБА_3 повідомив, що перебував у близьких стосунках з ОСОБА_4, яка вже померла, однак у неї є спільний з ОСОБА_3 син - ОСОБА_2

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року заяву задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, який є правоутворюючим, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним братом по батькові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з таким рішенням, Управління Державної міграційної служби України в Київській області в особі Білоцерківського районного відділу звернувся з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні заяви. Посилається на те, що встановлення факту родинних відносин іноземця та громадянина України у даному випадку стало підставою для набуття іноземцем громадянства України, тому Управління є заінтересованою особою у справі. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України встановив юридичний факт на підставі копій письмових доказів, які не засвідчені належним чином та не є належними і допустимими в розумінні процесуального закону.

У відзиві на скаргу, ОСОБА_1 не погоджується з доводами скарги, посилаючись на те, що взагалі не подавав до суду заяву про встановлення факту, фотокопію цієї заяви вперше побачив після ознайомлення його адвоката зі справою. Підпис на заяві від його імені, йому не належить, при цьому він нікого не уповноважував звертатися до суду від його імені і з ним ніхто не погоджував такі дії.

З приводу набуття ним громадянства України, ОСОБА_1 зазначив що, він із своєю сім'єю прийняли рішення про переїзд до України на постійне місце проживання, тому він надав довіреність знайомому юристу на дії від свого імені по питання надання громадянства, проте наполягав на сувору відповідність українському імміграційному законодавству, тому така довіреність не надавала останньому або будь-якій третій особі право подавати документи від його імені підробляючи його підпис. При цьому він не давав своєї згоди на отримання громадянства через заяву про нібито наявних в нього родичах на території України, тому вважає що рішення суду підлягає скасуванню, а заява повинна бути залишена без розгляду, так як він таку заяву не подавав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник заявника просив врахувати доводи і прохання, зазначені ОСОБА_1 у відзиві на скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про наявність правових підстав для задоволення заяви, суд виходив з того, що відповідно до результатів аналізу ДНК, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну чоловічу лінію роду.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 були відсутні, оскільки суд не з'ясував особи учасників справи та не перевірив належним чином обставини справи, тому рішення суду слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :