П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Санікової О.С., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Глушка С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позо-вом ОСОБА_2 до державного підприємства «Кремінське лісомислив-ське господарство», третя особа ОСОБА_3 про відшкоду-вання матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство»

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року, резолютивну частину якого ухвалено суддею Чернобай А.О. в м. Краматорськ в приміще-ні Краматорського міського суду Донецької області о 14 годині 34 хвилини, повний текст якого складено 6 грудня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Кремінське лісомисливське господарство» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Краматорсь-кого міського суду від 06.06.2017 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили. Позивач був визнаний потерпілим у кримінальній справі. На час скоєння ДТП ОСОБА_3 працював в ДП «Кремінське лісомисливське господарство».

За вироком суду ОСОБА_3 в робочий час, знаходячись при виконанні своїх трудових обов'язків, скоїв ДТП з мотоциклом «Мінськ 311211», держ. номер НОМЕР_1, яким керував позивач. Внаслідок ДТП позивачу були спричинені тяжкі тілесні ушкоджен-ня, внаслідок яких він отримав 3 групу інвалідності. Позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 12 583,86 грн., оплату послуг адвоката у сумі 10 000 грн., моральну шкоду у сумі 100 000 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Кремінське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 12 583 грн. 86 коп., у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. Також стягнуто з ДП «Кремінське лісомисливське господарство» у дохід дер-жави судовий збір в сумі 1280 грн. В іншій частині позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що позивач довів заподіяння йому мате-ріальної та моральної шкоди. Однак враховуючи вимоги розумності та справедливості та з огляду на ступінь та глибину моральних страждань суд визначив розмір відшкодування - 20000 грн.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Краматорського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року змінити та ухва-лити нове, яким стягнути на користь позивача вартість послуг адвоката в сумі 10000 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що суд не обгрунто-вано відмовив у стягненні 10000 грн., витрачених на послуги адвоката. Ця сума є витратами, що поніс позивач в результаті злочину.

Що стосується моральної шкоди, то позивач наголошує, що він отримав тяжкі тілес-ні ушкодження небезпечні для життя в час їх спричинення. Він довгий час знаходився на лікуванні, відчував сильний біль та стрес. А тому сума в 20000 грн. не може повністю компенсувати завдану шкоду.

Також на вказане рішення ДП «Кремінське лісомисливське господарство» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Краматорського міського суду Донецької обла-сті від 1 грудня 2017 року змінити, зменшивши розмір стягнення у відшкодування матері-альної шкоди з 12 583,86 грн. до 2000 грн. та у відшкодування моральної шкоди з 20 000 грн. до 5 000 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що третя особа ОСОБА_3 застрахував свою цивільну відповідальність, що підтверджується полі-сом № АЕ/9028750. А непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стяг-нення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Також посилаючись на ст.ст. 9, 22, 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зазначив, що страховик відшкодовує не більше 5000 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні доводи апелійної скаги підприємства підтримав. Проти апеляційної скарги позивача заважав.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явились (а.с. 80, 81, 97-100).

Від позивача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 82, 101).

Суд вважає можливим у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представника відпо-відача, дослідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарги задоволенню не підлягають, а оска¬ржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Як вбачається з вироку Краматорського міського суду Донецької області від 06 чер-вня 2017 року у кримінальній справі № 234/14767/16к, 22 квітня 2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом - вантажним автомобілем НОМЕР_2 з напівпричепом (бортовим) «ОДАЗ 9370», д.н.з. НОМЕР_3, зі швидкістю 60 км/год. рухався по проїзній частині вул. О. Тихого (Орджонікі-дзе) м. Краматорська в напрямку від м. Дружківка до м. Слов'янська Донецької області. В цей час, попереду нього, по проїзній частині вул. О. Тихого (Орджонікідзе) м. Краматор-ська в попутному йому напрямку, керуючи транспортним засобом - мотоциклом НОМЕР_4, рухався ОСОБА_2 Наближаючись до перехрестя вул. О. Тихого (Орджонікідзе) та вул. Аероклубна (Кіма) м. Краматорська во-дій вантажного автомобіля НОМЕР_2, з напівпричепом (бортовим) «ОДАЗ 9370», д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_3, діючи в порушення вимог п. 13.1., п. 13.3., п. 10.1. Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр випередження вказаного мотоциклу, не вибрав безпечний бічний інтервал до мотоцикліста ОСОБА_2, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу праворуч, що у свою чергу, призвело до виникнення аварійної ситуації та у її переростання в ДТП - наїзду на мотоцикл НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2 В результаті даної дорожньо-транспортної події мотоциклісту ОСОБА_2, заподіяно тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя (а.с. 5-7).

Зазначеним вироком ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, перед-баченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 07.07.2017 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 на час скоєння ДТП працював водієм у ДП «Кремінське лісомисливське господарство».

Як вбачається з виписки з історії хвороби № 3281, позивач перебував на лікуванні у травматологічному відділенні Міської лікарні № 3 з 22.04.2016 року по 24.06.2016 року (а.с.8).

Відповідно до виписки з історії хвороби № 4100, позивач перебував на лікуванні у травматологічному відділенні міської лікарні №3 з 22.05.2017 року по 07.06.2017 року (а.с.9).

30.11.2016 року позивачу ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.12.2017 року, що підтверджено довідкою МСЕК АВ №0866358 (а.с.4).

Як вбачається з оригіналів касових чеків (а.с. 53 - 59), всього на лікування позивачем витрачено 12 631,86 грн., що узгоджується з лікарськими призначеннями.

Позивач оспорює рішення суду в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення що-місячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шко-ди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, ін-шим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди ви-значається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалі-зації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відш-кодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При ви-значенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відш-кодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа за-знала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних стра-ждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства мо-ральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкоджен-ням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спо-ру про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і проти-правним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страж-дань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Необхідно зазначити, що позивач не надав до суду будь-яких розрахунків або ж мір-кувань з приводу визначення саме такої суми відшкодування моральної шкоди - 100000 грн.

Таким чином колегія суддів зазначає, що враховуючи вимоги розумності, справед-ливості та виваженості суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 20 000 грн.

Також позивач оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні вимог про відш-кодування витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., які позивач оплатив за пос-луги адвоката у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи зазначене, оскільки у кримінальній справі № 234/14767/16-к ОСОБА_3, мав статус обвинуваченого, то процесуальні витрати по кримінальному провадженні мали бути стягнуті з нього на користь потерпілого. Отже суд першої інстанції обгрунтовано визначив, що позовні вимоги в цій частині не підляга-ють задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги ДП «Кремінське лісомисливське господарство» необхідно зазначити, що в Постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верхов-ний Суд України, зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування циві-льно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винува-тець ДТП в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану потерпілому своїми неправомірними діями.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Отже позивач має право на власний розсуд визначити спосіб захисту свого поруше-ного права та пред'явити позов до страховика або до заподіювача шкоди.

Таким чином доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну ска-ргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ух-валив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу державного підприємства «Кремінське лісомисливське господар-ство» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року за-лишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів, з моменту складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 17 січня 2018 року.

Судді: