Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., при секретарі Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області про усунення перешкод в розпорядженні майном та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Василівського району про усунення перешкод в розпорядженні майном та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 02 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №2104, витягу з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно про реєстрацію права власності №30316760 від 02.12.2014 року, позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Згідно довідки №2017 від 03.11.2017 року, виданої ОСОБА_3 сільською радою Василівського району Запорізької області, за вищевказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2, яка після продажу квартири виїхала із с. Балки і за місцем реєстрації не проживає з січня 2015 року. Відповідачка забрала всі належні їй речі і покинула місце реєстрації, не знявшись з реєстраційного обліку. Згідно акту про непроживання за місцем реєстрації від 08 листопада 2017 року, складеному за участю депутата ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідач з січня 2015 року по теперішній час жодного разу не з`явилася за місцем реєстрації та місце її перебування не відоме, жодних стосунків, листування чи іншого спілкування між сторонами весь час не було. З грудня 2014 року позивач самостійно сплачує всі комунальні рахунки, здійснює поточний ремонт квартири, вжиті позивачем заходи розшуку відповідачки результатів не дали. Враховуючи вищевикладене, позивач просить усунути перешкоди в розпорядженні належним їй на праві власності майном, зняти відповідача ОСОБА_2 з державної реєстрації в квартирі АДРЕСА_2.

Ухвалою Василівського районного суду від 07 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу Українисправи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності Цивільного процесуального кодексу Українив редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням вищезазначеного, судовий розгляд вказаної цивільної справи продовжений за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 26 грудня 2017 року підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що придбала у відповідачки ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3, на момент продажу квартири продавець була зареєстрована за зазначеною адресою і зобовязалася згідно п.9 договору купівлі-продажу квартири виписатися та звільнити відчужувану квартиру до 10 грудня 2014 року, проте у встановлений строк з реєстрації у квартирі не знялася. В судове засідання, призначене на 24 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 26 грудня 2017 року, 24 січня 2018 року не з'явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи за місцем реєстрації, поштові конверти з судовими викликами повернені у звязку з не проживанням відповідача. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку вважається днем вручення судової повістки.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області в судові засідання не з'явився, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи в судовому засіданні 24.01.2018 року, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 02 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та позивачем, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №2104, та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №30316760 від 02 грудня 2014 року.

Згідно п.9 вказаного договору купівлі-продажу, продавець ОСОБА_2 зобов'язалася виписатися та звільнити відчужувану квартиру у термін до 10 грудня 2014 року.

Як вбачається із відповіді, наданої на запит суду ОСОБА_3 сільської ради №1208 від 12.12.2017 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в вищезазначеній квартирі.

Згідно акту про непроживання за місцем реєстрації від 08 листопада 2017 року, складеному за участю депутата ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_2 з січня 2015 року по теперішній час жодного разу не з`явилася за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_5, місце її перебування не відоме.

Допрошені в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що 08 листопада 2017 року за їх участю складався акт про непроживання за

місцем реєстрації громадянки ОСОБА_2, також пояснили, що після продажу квартири з січня 2015 року відповідач за місцем реєстрації не проживала.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

Вирішуючи спір, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 з січня 2015 року і на момент звернення до суду з цим позовом у спірній квартирі як член сімї позивача не проживала, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статей 156 ЖК України та статті 405 ЦК України, на які посилається позивач у позові, оскільки за встановлених судами фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383, 391 ЦК України.

Аналіз норм статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, чинної на момент звернення позивача до суду, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог як виселення, позбавлення права власності або права користування на житлове приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи викладене, задоволення позову власника про позбавлення права користування житловим приміщенням, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності шляхом позбавлення відповідача права користування спірною квартирою, решта позовних вимог є зайвими для мети судового захисту і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області про усунення перешкод в розпорядженні майном та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_6, шляхом позбавлення ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) права користування житловим приміщенням квартирою №9 у будинку №72 по вул. Нова в селі Балки Василівського району Запорізької області.

В іншій частині позовні вимиги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення

повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8