П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2018 року місто Київ

справа № 377/215/16-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/2243/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря Коцюрби Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Селезньової Т.В. від 6 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з виключними обставинами рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиплати щорічної допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиплати щорічної допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що з 1986 року по 1991 рік вона брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні іонізуючого випромінювання, у зв'язку із чим її здоров'ю завдано ядерну шкоду та встановлено другу групу інвалідності довічно.

Зазначала, що відповідно до ст. 1189 ЦК України, Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона має право на відшкодування ядерної шкоди, проте відповідач не виплатив їй у повному обсязі щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, передбачену ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ураховуючи викладене, позивач просила стягнути на її користь шкоду, заподіяну внаслідок невиплати щорічної допомоги на оздоровлення, у розмірі 6 770 грн.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року та

постановою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з виключними обставинами рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року, посилаючись на те, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні її позову, суд не врахував висновок Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008, яким визнано неконституційними окремі норми законодавства, що звужують обсяг встановлених законом прав для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; неправильно застосовано норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ураховуючи викладене, позивач просила суд скасувати рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2018 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Вказувала, що суд не надав правової оцінки її доводам; неправильно застосовано норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; не враховано висновок Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008, яким визнано неконституційними окремі норми законодавства, що звужують обсяг встановлених законом прав для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області відзив на апеляційну скаргу до суду не подало.

Сторони в суд апеляційної інстанції не з'явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиплати щорічної допомоги на оздоровлення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2017 року залишено без змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, підставою для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами, зокрема, є встановлення Конституційним Судом України неконституційність

(конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При цьому дана норма процесуального закону може бути застосована лише при наявності таких умовах: 1) рішення суду ухвалювалось до встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, що був застосований (не застосований) судом; 2) рішення суду, на момент подання такої заяви, повинно бути не виконаним.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з виключними обставинами рішення Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2017 року, суд першої інстанції правильно виходив із того, що рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 (яким визнано неконституційними окремі норми законодавства, що звужують обсяг встановлених законом прав для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) існувало до ухвалення судового рішення по справі і його правові висновки були враховані судом.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до оскарження рішення по суті і не є підставою для його перегляду у зв'язку з виключними обставинами.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова