Справа № 324/1650/17
Провадження № 2/324/89/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18 лютого 2017 року помер її батько ОСОБА_6. Факт родинних відносин позивача з батьком підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 142856 від 18.02.1961 року, проте в графі «батьки» зазначено: ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Отже, факт родинних відносин, а саме, що позивач є донькою ОСОБА_6, а останній є її батьком, позивачу необхідно встановити в судовому порядку з метою реалізації її права на спадкування після смерті батька.

Окрім того, ОСОБА_6 за життя склав заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області площею 9,67 гектарів заповів позивачу.

У встановлений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Водночас, оформити спадщину у вигляді вищевказаної земельної ділянки після смерті батька позивач не має можливості, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області, ОСОБА_9, від 28.08.2017 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. Причиною відмови стала невідповідність написання прізвища померлого у документах, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, виданий на ім'я ОСОБА_10, а не ОСОБА_6, як це зазначено в свідоцтві про смерть серії І-ЖС № 384597 від 20.02.2017 року. Тому позивач вимушена звернутись до суду також із вимогою про встановлення належності правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку її батьку ОСОБА_6.

Зважаючи на те, що нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона вважає визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку способом захисту своїх порушених прав, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Тому позивач просить суд встановити факт того, що померлий 18 лютого 2017 року ОСОБА_6 є її батьком; встановити факт належності ОСОБА_6 правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, виданого на підставі рішення Чубарівської сільської ради від 17.02.2000 року №20, у якому власником вказаний ОСОБА_10; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 9,67 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 18 лютого 2017 року батька ОСОБА_6.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити і додатково пояснив, що дійсно ОСОБА_6 є його батьком і батьком позивача, за життя у власності батька дійсно була земельна ділянка на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, право власності на яку підтверджувалося державним актом, який зазначено у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 заявлені вимоги визнав у повному обсязі і додатково пояснив, що дійсно ОСОБА_6 є його батьком і батьком позивача, за життя у власності батька дійсно була земельна ділянка на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, яку він заповів позивачу, а вказаний позивачем державний акт дійсно належав його померлому батькові.

На підставі ч.1 ст.247 ЦПК України під час розгляду справи судом здійснюється повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачами не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 народилась 20 січня 1961 року у с. Чубарівка Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-УР № 142856 від 18.02.1961 року. Її батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Після укладення шлюбу «Каширец Светлана Алексеевна» (мовою оригіналу), яка народилась 20 січня 1961 року у с. Чубарівка Пологівського району Запорізької області, отримала прізвище - ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 294787 від 09.03.1984 року.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 384597 від 20 лютого 2017 року ОСОБА_6 помер 18 лютого 2017 року у с. Федорівка Пологівського району Запорізької області.

Із копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) судом встановлено, що ОСОБА_6, що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, склав заповіт, зареєстрований у спадковому реєстрі за №56320157. Вказаний заповіт був посвідчений 10 липня 2014 року у Федорівській сільській раді Пологівського району Запорізької області і зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 44.

Як вбачається із копії заповіту від 10 липня 2014 року, ОСОБА_6, що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 9,67 гектарів, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, він заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний заповіт 10 липня 2014 року засвідчено секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області ОСОБА_12 і зареєстровано в реєстрі за № 44.

Як вбачається із копії довідки Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 24.04.2017 року № 01-30/21, ОСОБА_6 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, по день смерті 18.02.2017 року. Спадкоємцем за заповітом є донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями за законом є син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5. Спадкоємцем згідно зі ст. 1241 ЦК України є дружина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_6, який народився 25.02.1937 року у с. Оленіно, був його тестем. За життя у тестя був земельний пай на території Чубарівської сільської ради, який він заповідав своїй доньці ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що ОСОБА_6, який народився 25 лютого (рік вона точно не памятає) і помер 18.02.2017 року був її свекром. Вона підтвердила, що у свекра був земельний пай, який він заповідав своїй доньці ОСОБА_1 Також вона пояснила, що у її присутності ОСОБА_14 називав ОСОБА_1 своєю донькою.

Проаналізувавши добуті під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що свідченнями свідків і письмовими доказами у справі знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_6, що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року власником земельної ділянки площею 9,67 гектарів, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області вказано ОСОБА_10, який мешкає у с. Чубарівка.

У той же час, у заповіті від 10.07.2014 року ОСОБА_6 заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 9,67 гектарів, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року. Тобто заповідач у вказаному заповіті не лише підтвердив своє право власності на вказану земельну ділянку, а й реалізовуючи своє право власника розпорядився нею на випадок своєї смерті.

Окрім того, свідки та сторони підтвердили, що дійсно саме ОСОБА_6 був власником зазначеної земельної ділянки і саме йому належав Державний акт на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року.

Враховуючи, що від встановлення даного факту залежить виникнення майнових прав позивача і законом не визначено іншого порядку його встановлення, суд визнає позовні вимоги у цій частині такими, що також підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 стосовно визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, то дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається із копії вказаного вище заповіту від 10 липня 2014 року, ОСОБА_6 заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 9,67 гектарів, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 051965 від 04.04.2000 року, ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 зверталася до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 із заявою від 21 квітня 2017 року про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_6, а також із заявою від 28 серпня 2017 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (копії вказаних заяв долучені до матеріалів справи).

Інший спадкоємець померлого ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_13 звернувся до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 із заявою від 24 квітня 2017 року, копія якої міститься у матеріалах справи, про відмову від обовязкової частки у спадщині після померлого чоловіка.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_6, що народився 25 лютого 1937 року у с.Оленіно К-Каширського району Волинської області, а помер 18 лютого 2017 року, і є його єдиним спадкоємцем за заповітом.

Однак, у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 051965, який виданий Чубарівською сільською радою 04 квітня 2001 року і копія якого долучена до матеріалів справи, власником земельної ділянки площею 9,67 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва значиться ОСОБА_10, який мешкає у с. Чубарівка.

Як вбачається із довідки Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 14.12.2017 року № 1967, рішенням Чубарівської сільської ради № 20 від 17.02.2000 року батьку ОСОБА_1 ОСОБА_15 ОСОБА_14 була надана земельна ділянка, але у рішенні була допущена технічна помилка і вказано прізвище «Кашірець» замість правильного «Каширец».

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 серпня 2017 року № 776/02-31, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 9,67 га, що розташована на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, після померлого 18 лютого 2017 року ОСОБА_6 у звязку з розбіжностями у написанні прізвища померлого у свідоцтві про смерть і у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 051965.

Як вбачається із ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач згідно зі ст.ст. 1269, 1270 ЦК України є такою, що прийняла спадщину за заповітом, оскільки у встановлений законом строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом, копія якої міститься у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Законність підстав і сам факт набуття у власність вказаної земельної ділянки спадкодавцем ОСОБА_6 учасниками справи не оспорюється. Окрім того, вказана земельна ділянка відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України може передаватися у спадок.

Тому, на підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 у частині визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_6, що народився 25 лютого 1937 року і помер 18 лютого 2017 року, є рідним батьком ОСОБА_1, яка народилась 20 січня 1961 року.

Встановити, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗП №051965 від 04.04.2000 року, виданий на підставі рішення Чубарівської сільської ради від 17.02.2000 року №20, у якому власником вказаний ОСОБА_10, належить саме ОСОБА_6, що народився 25 лютого 1937 року і помер 18 лютого 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилась 20 січня 1961 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 9,67 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 18 лютого 2017 року батька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 18 січня 2018 року.

Суддя: