Номер провадження 2/243/145/2018
Номер справи 243/8178/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» січня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю: - секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 вересня 2012 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було зроблено відповідний актовий запис № 416.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний шлюб для неї є першим а для відповідача другим.

Однак подальше сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що між ним виникли суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, належна підтримка і допомога. Замість цього зявились сварки і скандали за будь-яким приводом, насамперед через неувагу відповідача до вирішення сімейних проблем. І таке сімейне життя для позивача стало вже неприйнятним і неможливим, та таким, що суперечить її законним особистим правам і інтересам.

На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, з червня 2017 року проживають окремо, так як вона була вимушена залишити спільне місце мешкання. З вказаного часу спільне господарство ними не ведеться.

Таким чином, їх шлюб існує формально і зберегти його неможливо, надання часу для примирення вважає недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Вважає, що після розірвання шлюбу спільна дитина залишиться проживати разом із нею, спору про це між сторонами не існує. Відповідач буде повинен надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання дитини у добровільному порядку.

Спору про поділ спільного, сумісно нажитого під час шлюбу майна, на даний час між ними не існує.

Просить суд, шлюб, зареєстрований 15 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій, актовий запис № 416, між нею та відповідачем, розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Землянська».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 24 січня 2018 надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 24 січня 2018 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.26)

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що сторони 15 вересня 2012 року уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було зроблено відповідний актовий запис № 416 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, Свідоцтво про народження серії 1-НО № 683798 видане 29 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 383 (а.с.5).

Сторони у теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином, їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення позивач вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сімю вичерпані.

З Паспорту громадянки України серії ВК № 951210 виданого 20 жовтня 2012 року Словянським МВ ГУДМС України в Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

З Акту № 564, виданого Комітетом мікрорайону «Северний» вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно мешкає за вказаною адресою разом із своєю донькою - ОСОБА_3 з червня 2017 року, про що свідчать сусіди: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.6)

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків.

З огляду на те, що сторони досягли домовленості з приводу виховання дитини, суд приходить до висновку, що доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід залишити на виховання матері ОСОБА_1.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Землянська».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 416, між ЗЕМЛЯНСЬКОЮ (до шлюбу - Гончарова) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ЗЕМЛЯНСЬКА».

Малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні матері ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_7.