АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2017 року (суддя Смолій Л.Д.) у справі № 569/10176/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що жодних доказів сплати відповідачем аліментів на утримання дітей відповідач до суду не надав.

Внесення в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей щодо припинення підприємницької діяльності не підтверджує того факту, що ОСОБА_4 дійсно припинив займатися підприємницькою діяльністю.

Після припинення підприємницької діяльності ОСОБА_4 не зареєстрований як безробітна особа.

ОСОБА_4 має у власності (користуванні) автомобіль, двохкімнатну квартиру, стан його здоров'я задовільний, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини.

Просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 покликається на законність рішення суду.

Вказує, що позивачка отримує державну соціальну допомогу на утримання _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/10176/17 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/36/2018 Суддя-доповідач ОСОБА_6

дітей, а також він сплачує аліменти на утримання дітей.

Просить суд залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дружини.

Вказаний висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що з 14 січня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 063611 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, за актовим записом № 14 (а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-6).

Рішенням Рівненського міського суду від 29 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі по 900 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 16-19).

Згідно витягу з наказу № 1-вд від 01 лютого 2017 року КЗ "Рівненська обласна дитяча лікарня" РОР ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04 лютого 2017 року по 27 жовтня 2019 року включно (а.с. 7).

Відповідно до довідки від 20 червня 2017 рок № 01-23/545 ОСОБА_3 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 1720 грн (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, однією з обов'язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у чоловіка можливості надавати дружині, з якою проживає дитина матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача такої можливості.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом враховано, що відповідач не працевлаштований, підприємницьку діяльність ним припинено, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також копією трудової книжки ОСОБА_4 (а.с. 20-23).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

ОСОБА_10 ОСОБА_6

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2