Справа № 266/1586/17
Провадженя№ 2/266/107/18

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2018 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого - судді Курбанової Н.М.,
при секретарі Макогон С.Б.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Крім того, пояснила, що з березня 2014 р. по лютий 2015 р. вони проживали у будинку чоловіка відповідача ОСОБА_4 , який працював на заводі. Відносини з чоловіком, сумісний побут її не влаштовував, бо відповідач з березня 2014 р. не виконував обов`язки по утриманню сім`ї. У лютому 2015 р. ОСОБА_4 виїхав у РФ. В травні 2015 р. вона їздила до РФ до чоловіка, щоб повернути його до сім`ї, знаходилась там 7 днів, він оплатив їй білети. Вони жили у законному шлюбі. Вона їздила у м.Єгор`ївськ, щод під м.Москвою. Грошей він їй не давав. В листопаді 2015 р. чоловік приїхав у м.Маріуполь, обговорювали питання аліментів. Сім`я у них була з березня 2014 р. по квітень 2017 р. Їй було відомо, що чоловік в Україну не повернеться, він кликав її до РФ, про те, що чоловік працює неофіційно та не має документів, які б підтверджували його дохід, знає з його слів. 3000 рублів 1017 грн. по курсу НБУ чоловік перевів до Нового року їй з РФ, 1781 грн. перевів до дня народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про кошти у розмірі 4000 рублів, що переводив з РФ їй не відомо. Раніше не зверталася з позовом про стягнення аліментів, бо намагалася домовитись без суду. Просить позовні вимоги задовольнити.
Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просила його задовольнити. Крім того зазначила, що ОСОБА_4 не надає матеріальної допомоги ОСОБА_1 на утримання дитини, а саме коли виїхав у РФ. Пересилав гроші 1 раз перед Новим роком, та двічі на день народження.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він батьком позивачки. До народження сина ОСОБА_8 донька проживала у них, потім вона переїхала до чоловіка в ОСОБА_9 . ОСОБА_10 однією сім`єю до 2014 р. У них був будинок, вони його купили на двох, прожили 2 місяці. В 2015 р. зять поїхав у РФ. Вони жили однією сім`єю, заробітну плату отримувала дочка та її чоловік, як вони її витрачали, хто кому давав гроші - не знає. З лютого 2015 р. відповідач, як поїхав, перестав допомагати матері дитини. Дочка на аліменти не подавала, бо вони так влаштовані лояльно.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , стосунки нормальні. ОСОБА_1 звернулась до неї з питанням про отримання аліментів. Відповідач поїхав у РФ заробляти гроші, бо вдома гроші заробляла позивачка. Казав, що у РФ жити буде у родичів, потім зніме кімнату, коли ОСОБА_12 просила гроші, він казав, що зараз у нього не має, а коли появиться дохід, вишле їй. Вона особисто була присутня при їх розмові, коли позивачка з її телефону спілкувалася по " ОСОБА_13 ". ОСОБА_12 просила його повернутися додому, але він сказав, що повернеться як перестануть стріляти. По " ОСОБА_14 " він казав, що аліменти збирається платити, але у нього зараз не має, як появиться дохід потім, але ніяких платежів від нього ОСОБА_12 не поступало.
Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 17.09.2011 року позивачка та відповідач знаходилися у зареєстрованому шлюбі.
Згідно рішення Приморського районного суду м.Маріуполя, яке набрало чинності 28.07.2017 року, шлюб між ними розірвано.
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого повторно 17.03.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №359. Батьки: ОСОБА_4 батько, ОСОБА_1 мати (а.с.7).
Згідно довідки КСН «Селище моряків» від 24.03.2017 р. №3/429, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою прописані: донька ОСОБА_15 , 2000 р.н., син ОСОБА_5 , 2012 р.н., чоловік ОСОБА_4 , 1984 р.н. за даною адресою не проживає з лютого 2015 р. Діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_16 (а.с.4).
Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ММР від 10.05.2017 р. № 03-07-3074, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.03.2013 р. по теперішній час (а.с.18).
Згідно довідки КДШНЗЗР «Ясла садок №64 «Кораблик» УО ММР від 06.03.2017 р. №3, на протязі усього періоду відвідування дошкільної установи №64 з лютого 2015 р., включно, по лютий 2017 р., дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулярно доставлявся та забирався тільки матір`ю та дідусем. Батька дитини в зазначений час ніхто з співробітників дитячого садка не бачив. Вихованням повністю займається матір (а.с.10).
Згідно довідки КДШНЗКТ «Ясла садок №125 «Червона гвоздика» УО ММР від 22.03.2017 р. №80, на протязі усього періоду відвідування дошкільної установи №125 з 1 лютого 2015 р. та по теперішній час, дитина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулярно доставлявся та забирався тільки матір`ю. Батька дитини в зазначений час ніхто з співробітників дитячого садка не бачив. Вихованням повністю займається матір (а.с.11).
Згідно доручення на здійснення переводу грошових коштів від 05.04.2017 р. та приходного касового ордеру №1104676 від 05.04.2017 р. ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_18 3000 рублів (а.с.33, 34).
Згідно доручення на здійснення переводу грошових коштів від 27.02.2017 р. та приходного касового ордеру №1005245 від 27.02.2017 р. ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_18 4950 рублів (а.с.35, 36).
Згідно заяви про міжнародний грошовий переказ «Колібрі» від 15.12.2015 р. ОСОБА_4 з РФ просить здійснити переказ ОСОБА_1 в Україну в сумі 3000 рублів (а.с.37).
Згідно квитанцій від 27.06.2017 р. на суму 700 грн., від15.02.2017 р. на суму 500 грн., від 06.03.2017 р. на суму 300 грн., від 17.05.2017 р. на суму 300 грн., ОСОБА_4 здійснив сплату аліментів на утримання ОСОБА_19 (а.с.38).
Згідно приходного касового ордеру №371 від 06.05.2016 р. на суму 5000 рублів, №820 від 25.02.2016 р. на суму 5150 рублів, №818 від 15.12.2015 р. на суму 3150 рублів, ОСОБА_4 здійснив оплату ОСОБА_1 (а.с.39-40).
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини до 6 років становить 1492 грн., від 6 до 18 років становить 1860 грн.
Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Тому, враховуючи те, що відповідач офіційно ніде не працює, не має постійного доходу, проте є здоровим, працездатним, самозайнятою людиною, не має жодних утриманців, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку в службі зайнятості, як безробітний, та має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, тому суд вважає, що 2000,00 грн., щомісячно батько дитини може сплачувати на утримання сина, та такий розмір аліментів не поставить його в скрутне становище.
Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.
Спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Така ж правова позиція закріплена в Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі за №6-113цс13.
За змістом ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.
Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.
Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.
У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Трирічний строк, протягом якого можливим є стягнення аліментів за минулий час, являється присікальним (преклюзивним). Стягнення аліментів за межами цього строку незалежно від причин їх неотримання є неможливим.
Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначав, що позивачка знала про місце знаходження відповідача про те, що приїзджати в Україну він не збирається, вважала що у них сім`я, а тому не зверталасть суду з позовом про стягнення аліментів. ОСОБА_4 переодично здійснював платежі на адресу позивачки, в разі, якщо перерахованих коштів їй не вистачало, до суду вона не зверталась. Крім того, позивачка не хворіла, за межі міста не виїзджала.
Крім того, судом встановлено, що згідно доручення на здійснення переводу грошових коштів від 05.04.2017 р. та приходного касового ордеру №1104676 від 05.04.2017 р. ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_18 3000 рублів (а.с.33, 34).
Згідно доручення на здійснення переводу грошових коштів від 27.02.2017 р. та приходного касового ордеру №1005245 від 27.02.2017 р. ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_18 4950 рублів (а.с.35, 36).
Згідно заяви про міжнародний грошовий переказ «Колібрі» від 15.12.2015 р. ОСОБА_4 з РФ просить здійснити переказ ОСОБА_1 в Україну в сумі 3000 рублів (а.с.37).
Згідно квитанцій від 27.06.2017 р. на суму 700 грн., від15.02.2017 р. на суму 500 грн., від 06.03.2017 р. на суму 300 грн., від 17.05.2017 р. на суму 300 грн., ОСОБА_4 здійснив сплату аліментів на утримання ОСОБА_19 (а.с.38).
Згідно приходного касового ордеру №371 від 06.05.2016 р. на суму 5000 рублів, №820 від 25.02.2016 р. на суму 5150 рублів, №818 від 15.12.2015 р. на суму 3150 рублів, ОСОБА_4 здійснив оплату ОСОБА_1 (а.с.39-40).
Сама позивачка в судовому засіданні пояснила, що після розлучення вона відповідача та його батьків жаліла і з позовом про стягнення аліментів не зверталася. Підтвердила, що відповідач переводив їй грошові кошти на утримання сина двічі на день його народження та один раз перед Новим роком.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Відповідно до вимог п.1 ч. 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
У зв`язку з тим, що на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти, то в силу ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяцьнеобхідно допустити до негайного виконання.
На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_18 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити - частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. (дві тисячі грн.. 00 коп.) щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, з 25.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задовленні іншої частини позовиних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 00 коп.).
Допустити негайне виконання рішення суду межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя до Апеляційного суду Донецької області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Дата складання повного судового рішення 26 січня 2018 року.

Суддя Курбанова Н. М.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2