АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1138/18 Справа № 203/3188/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Попазової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.01.1993 року Новогродівським відділом ЗАГС Донецької області, актовий запис №9. Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_3 відновлено на дошлюбне Коржова. Вирішенно питання щодо розподілу судових витрат між сторонами /а.с. 25-26/.

З таким рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог /а.с.28-31/.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.01.1993 року Новогродівським відділом ЗАГС Донецької області, актовий запис №9 /а.с.6/.

Від шлюбу подружжя має мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7,8/.

Звертаючись з позовною заявою, позивач посилалась на те, що з 2003 року шлюбні відносини з відповідачем погіршились. Чоловік постійно зловживав алкоголем, проявляв агресію, їх погляди на спільне життя та виховання дітей кардинально розійшлися. Протягом 14-ти років вона постійно знаходиться в стресовому стані, чоловік її періодично бив, особливо у стані алкогольного спяніння. Так 24.08.2017 року під час чергового зясування стосунків їй були нанесені тілесні ушкодження та довелось викликати поліцію. Вважає, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, примирення неможливе, оскільки сімейне життя не налагоджується тривалий час. У звязку з цим, ОСОБА_3 просила розірвати шлюб /а.с.2-3/.

Встановивши вказані обставини, в силу ст.ст. 3,24,56,111-113 СК України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обвязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями сторін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому дійшов висновку про його розірвання.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив його клопотання про надання строку на примирення колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Згідно ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Аналіз статті 111 СК дає підстави говорити про те, що ця норма закону є диспозитивною.

Диспозитивність вказаної норми підкреслюється і у постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою яка полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, зобов'язує суд до вжиття заходів по збереженню сім'ї. Однак, суди повинні уникати формального застосування цієї норми і за будь-яких обставин надавати строк на примирення.

Як вбачається з позовної заяви, позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем погіршились задовго до подання позовної заяви про розірвання шлюбу. В апеляційній скарзі сам заявник ОСОБА_2 зазначає, що до вересня 2017 року, тобто до моменту подачі позовної заяви, а також в ході судового розгляду справи, вони проживали разом в одному будинку.

Відтак, сторони мали достатньо часу для примирення. З огляду на фактичні взаємини подружжя, їх поведінку під час розгляду справи в суді, категоричну відмову позивача продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, відсутність бажання примиритись та наполягання на розірванні шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував норми ст.111 СК України щодо надання подружжю строку на примирення.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами закону. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Отже, відсутні, передбачені ст. 376 ЦПК України підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, у звязку з чим апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_6