Провадження № 2/161/465/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
05 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2012 року відповідача визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області вирок змінено та на підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття призначеного покарання із іспитовим строком.
В ході досудового розслідування в Луцькому МВ УМВС України у Волинській області, судових розглядів справи в Луцькому міськрайонному суді та апеляційному суді Волинської області інтереси позивача, як потерпілої, представляв адвокат ОСОБА_4 Витрати на правову допомогу становили 3 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №045896.
За час проведення виконавчих дій вона понесла додаткові витрати, а сума коштів, які їй були присуджені рішенням суду, значно знецінилась.
Так, вона неодноразово оплачувала проведення ряду експертиз, за свій власний кошт вивозила експертів на обєкт оцінки. На ці цілі вона витратила близько 2 000,00 грн.
Сума викрадених у 2012 році в неї та досі не повернутих золотих виробів на той час становила 21 900,0 грн., загальною вагою 53,75 грам. З урахуванням знецінення гривні по відношенню до вартості золота, така ж кількість золотих виробів сьогодні б коштувала 53 000,00 грн.
Крім того, скоєним злочином та несвоєчасним відшкодуванням заподіяних в його результаті збитків їй заподіюється і моральна шкода. Адже судами було встановлено, що в неї були вкрадені не тільки її особисті золоті вироби, а ті, які знаходилися в неї на збереженні. А у звязку із скоєнням злочину та неналежним відшкодування заподіяних збитків, вона змушена була кожному пояснювати ситуацію, просити зачекати із відшкодуванням збитків і в кінці кінців самостійно її відшкодувати. Більше того, викрадені у неї золоті речі становили для неї цінність як фамільні речі.
Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача 25 000,00 грн. матеріальної шкоди, а також 25 000,00 грн. моральної шкоди (а.с.3).
В додаткових обґрунтуваннях позовних вимог позивач уточнила, що на її думку, інфляційні втрати повязані із несвоєчасним виконанням рішення суду становлять 22 344,04 грн.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявилася в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до засудженої ОСОБА_3 задоволено частково.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12 березня 2013 року, в частині цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди вирок скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в той же суд в порядку цивільного судочинства.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в ід 18 липня 2014 року у цивільній справі №161/11796/14-ц, стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 21900 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином та 5000 гривень моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 21599 гривень 60 копійок матеріальної шкоди, завданої злочином та 5000 гривень моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 535 гривень.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з листа Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 22 листопада 2017 року №10992/03-36/03-1, фактичне повне виконання судового рішення відбулося 18 травня 2017 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В розглядуваному випадку наявність у діях відповідача всіх елементів цивільного правопорушення із завдання шкоди встановлена вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2012 року у справі №0308/11920/12, а тому додатковому доказуванню не підлягає.

Частиною першою та другою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На переконання суду, різниця між сумою присудженої позивачу до стягнення матеріальної шкоди рішенням суду від 18 липня 2014 року у цивільній справі №161/11796/14-ц, та вартістю викраденого майна станом на день фактичного виконання судового рішення про відшкодування шкоди (18 травня 2017 року) є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, які спричинені внаслідок знецінення національної валюти України, а також внаслідок інфляційних процесів.

Визначаючи вартість майна станом на 18 травня 2017 року, суд враховує надану позивачем довідку фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, відповідно до якої станом на 23 травня 2017 року вартість одного граму золота 585 проби становить близько 1 000,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12 березня 2013 року у справі №0308/11920/2012 (з урахування висновків про часткову зміну мотивів вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2012 року у справі №0308/11920/12) встановлено, що відповідач таємно викрала із-за кухонної тумбочки шкіряний гаманець, в якому знаходилися золоті вироби, а саме: золоті сережки загальною вагою 8 грамів, вартістю 3600 грн., перстень у вигляді ромба, вагою 10 грамів, вартістю 4500 грн., кільце з червоним камінцем вагою 6,57 грама, вартістю 2299, 50 грн., п'ять коронок вагою 25 грам, вартістю 12000 грн., обручку вагою 4 грама, вартістю 1800 грн. належні позивачу, завдавши останній матеріальної шкоди на суму 24 199, 50 грн.

Цією ж ухвалою встановлено, що з вищенаведених виробів відповідачем було повернуто позивачу кільце із каменем червоного кольору, вагою 6,57 гр.

Саме шляхом віднімання суми викрадених (24 199,50 грн.) та повернутих золотих виробів (2 299,50 грн.) суд визначив суму матеріальної шкоди, яка завдана позивачу у розмірі 21 900,00 грн., яку і присудив у рішенні від 18 липня 2014 року у цивільній справі №161/11796/14-ц

Отже, для розрахунку суд бере наступні золоті вироби, які не були повернуті позивачу відповідачем:

1)золоті сережки загальною вагою 8 грамів;

2)перстень у вигляді ромба, вагою 10 грамів;

3)п'ять коронок вагою 25 грам;

4)обручку вагою 4 грама.

Загальна вага викрадених, але не повернутих золотих виробів становить 47 грама, а тому їх вартість станом на 18 травня 2017 року становить 47 000,00 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надала.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача за рахунок відповідача різницю між сумою присудженої позивачу до стягнення матеріальної шкоди рішенням суду від 18 липня 2014 року у цивільній справі №161/11796/14-ц ( 21 900,00 грн.), та вартістю викраденого майна станом на день фактичного виконання судового рішення про відшкодування шкоди (47 000,00 грн.), тобто 25 100,00 грн. Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, тому суд присуджує позивачу лише 25 000,00 грн. в рахунок погашення матеріальної шкоди, як вона і просить у позовній заяві.

Суд також зауважує про помилковість посилання представника позивача на положення ст.625 ЦК України, оскільки вони не поширюється на деліктні правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі.

Стосовно відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн., які позивач обєктивно витратила на представлення її інтересів адвокатом під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у судах, суд зазначає, що вказана вимога була заявлена в межах цивільної справи №161/11796/14-ц (а.с.3 цієї цивільної справи), однак судом вирішена не була (а.с.72). Тому, у даному випадку позивач має право звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в межах цивільної справи №161/11796/14-ц у звязку з не вирішенням частини позовних вимог. Однак підстав для повторного розгляду цієї вимоги у суду немає, а тому в цій частині у позові слід відмовити.

Стосовно відшкодування витрат на залучення та транспортування експерті суд зауважує, що такі витрати жодними належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому до відшкодування не підлягають.

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку суду, виходячи з засад розумності та справедливості, на користь позивача з відповідача слід присудити 1 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка проявилася у душевних переживаннях позивача у звязку з тривалим невиконання судового рішення про стягнення на її користь збитків, які завдані злочином. Заявлена позивачем моральна шкода у розмірі 25 000,00 грн. є явно завищеною та до задоволення не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн., тому суд стягує цю суму судового збору з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (Волинська область, Луцький район, с. Білосток, вул. Набережна, 9, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (м. Луцьк, вул. Героїв УПА, 78, РНОКПП НОМЕР_2) 25 000,00 грн. (двадцять пять тисяч гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка виникла у звязку різницею між сумою присудженої позивачу до стягнення матеріальної шкоди рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2014 року у цивільній справі №161/11796/14-ц та вартістю неповернутого викраденого майна станом на день фактичного виконання вищенаведеного судового рішення (18 травня 2017 року).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої тривалим невиконанням судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18 січня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_8