Справа № 415/4856/17
Провадження № 2/415/137/18
16 січня 2018 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Шевченко М.О.,
за участі секретаря Тимофієвої О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, Україна звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, Україна про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5. Даний будинок належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. В даному будинку зареєстровано три особи, але фактично проживають дві - позивач та ОСОБА_3. ОСОБА_2 в 2013 році виїхала до Російської Федерації, де отримала громадянство і повертатись до міста не буде. На сьогоднішній день позивач має намір продавати будинок, але для того щоб здійснити продаж будинку йому необхідно виписати всіх мешканців. Метою звернення до суду є отримання рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, для успішної реалізації його права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Просить суд визнати ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_13 року, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував, зазначивши, що наслідки його ухвалення йому розяснені та зрозумілі.
Згідно з п. 2 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не зявлялася в судові засідання без повідомлення причин та не подала відзив, а ОСОБА_1 не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справ, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Згідно з копією паспорта серії НОМЕР_1, виданого 09 грудня 1998 року Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець міста Лисичанськ, Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 /а.с. 2-3/.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 23 травня 1977 року Лисичанським міським відділом РАЦС Ворошиловградської області, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_14 року, про що зроблено відповідний запис за № 734. Батьком дитини записаний ОСОБА_1, а матірю ОСОБА_3./а.с.26/
Згідно з копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, виданого 16 лютого 2013 року Тушинським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що зроблено запис № 243. Прізвище дружини після реєстрацію шлюбу ОСОБА_6./а.с.27/
Згідно з копією паспорта серії НОМЕР_4, виданого ОУФМС Росії по Московській області по Волоколамському муніціпальному району, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка міста Лисичанськ Луганської області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_8
Згідно з копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_5 спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_9, належить ОСОБА_1 /а.с.4/
Згідно з копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2937, спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для обслуговування жилого будинку і господарських будівлі площею 0,0451 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована у АДРЕСА_10, належить ОСОБА_1 /а.с.5/
Згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 21133246 від 03.12.2008 р., наданим Лисичанським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 24740243, право власності на будинок АДРЕСА_11, зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстр № 3-2937 від 28.10.2008 року, посвідченого Лисичанською ДНК, розмір частки 1/1./а.с.6/
Згідно з довідкою Відділу адміністратинвих послуг Лисичанської міської ради № 7722 від 27.07.2017 року до складу зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_12 входять ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 власник, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_13 року народженн донька, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 дружина./а.с.7/
Згідно з довідкою голови вуличного комітету від 27.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_13 зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, але на теперішній час за даною адресою не мешкає з 2013 року./а.с.8/
Відповідно до виписки з домової книги, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_14 з 18.01.2017 року /а.с.31,32/.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не мешкає в будинку, який належить ОСОБА_7 та розташований за адресою: АДРЕСА_15 з 2013 року, проте наявність реєстрації відповідача будинку позивача обмежує майнові права останнього.
Крім того, в матеріалах справи міститься заява від 13.12.2017 року від імені ОСОБА_2, де зазначено, що вона є громадянкою Російською Федерації з 06.12.2016 року та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16 їй відомо, що в провадженні Лисичанського міського суду перебуває позовна заява її батька ОСОБА_1 до неї про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, проти задоволення позову не заперечує, просить суд задовольнити позовні вимоги (а.с.33). Проте суд оцінює її критично, оскільки вона надана до суду особисто позивачем у справі.
За таких обставин, суд вважає, що доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_3, з 2013 року, тобто понад 1 рік, у звязку з чим наявні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 81, 263-266, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -
Позов ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, Україна, номер та серія паспорта НОМЕР_1 до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, Україна, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_17
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку в апеляційному суді Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Із урахуванням вимог пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
СУДДЯ М.О.Шевченко