Провадження № 2/750/295/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача, її представника адвоката ОСОБА_1, представника співвідповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання такими, що втратили право користування житловим будинком,

в с т а н о в и в:

20.11.2017 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання їх разом із дітьми ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в будинку 11 по вул. М. Вовчка в м. Чернігові з підстав, передбачених частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України.

Позов мотивує тим, що відповідачі разом із своїми малолітніми дітьми добровільно покинули будинок; вони постійно не проживають в ньому більше року та не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставлять її сімю в скрутне матеріальне становище.

За згодою позивача, ухвалою суду від 28.12.2017 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів малолітню дочку відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також малолітніх дочок співвідповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки вирішення заявлених вимог напряму зачіпає права та інтереси вказаних осіб.

У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала.

Представник співвідповідача ОСОБА_2 позов не визнала. Вона стверджує, що її довіритель разом із дітьми покинула спірний будинок лише після придбання квартири в травні 2017 року, що, з огляду на приписи частини другої статті 405 Цивільного кодексу України, виключає можливість визнання її разом із дітьми такими, що втратили право користування будинком на час вирішення справи судом.

Відповідач ОСОБА_5 не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником ? частки в будинку 11 по вул. М. Вовчка в м. Чернігові на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 5, 6; далі Будинок); за вказаною адресою зареєстровані й відповідачі.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як показали допитані судом свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (сусіди позивача), відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ніколи в Будинку не проживали, а зявлялися в ньому лише в якості гостів позивача.

Таким чином, у звязку з доведенням факту не проживання цих відповідачів у Будинку без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування жилими приміщення в цьому Будинку.

Суд констатує, що допитані свідки не змогли беззаперечно підтвердити факт постійного не проживання в Будинку співвідповідача ОСОБА_2 разом із малолітніми дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 протягом більше останнього року, водночас, як випливає з пояснень представника співвідповідача, які підтверджуються матеріалами справи (а.с. 54, 55) і частково визнані позивачем, натепер між співвідповідачем та її чоловіком ОСОБА_12, який є сином позивача, існує спір з приводу користування спільною квартирою № 59 в буд. № 62 по вул. Незалежності в м. Чернігові. Зокрема, ОСОБА_12, за сприянням чоловіка позивача, створює співвідповідачу перешкоди в користуванні цією квартирою шляхом постійної заміни замків вхідних дверей, чим унеможливлює її потрапляння до квартири. Крім того, як пояснила позивач, на даний час кімната в Будинку, в якій проживала з дітьми співвідповідач, використовується для проживання позивачем та її чоловіком.

Виходячи з цього, суд вважає, що позивачем не доведено факт відсутності співвідповідача разом з дітьми в Будинку понад рік, при цьому не спростовано беззаперечними доказами доводи представника співвідповідача з приводу створення їй перешкод у користуванні квартирою та неможливості користування жилими приміщеннями в Будинку.

За таких обставин, предявлені позивачем позовні вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не доведені достатніми і беззаперечними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 81, 82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_4 (м. Чернігів, вул. М. Вовчка, 11; ІНФОРМАЦІЯ_4; ІПН не присвоєно через відмову; НОМЕР_1, виданий 25.06.1998 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області) задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 (м. Чернігів, вул. М. Вовчка, 11; ІНФОРМАЦІЯ_5; НОМЕР_2, виданий 03.03.2003 року Щорським РВ УМВС України в Чернігівській області) та ОСОБА_6 (м. Чернігів, вул. М. Вовчка, 11; ІНФОРМАЦІЯ_1) такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в будинку № 11 по вул. М. Вовчка в м. Чернігові.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів у порядку, встановленому статтями 354-356 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.01.2018 року.

Суддя В. О. Коверзнев