Справа № 454/3057/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сокальський територіальний підрозділ Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком №85 по вул. Шевченка у м. Великі Мости, Львівської області; зобовязати Сокальський територіальний підрозділ ДМС зняти відповідача з реєстрації місця проживання.

Вказує, що вищезгаданий будинок належить позивачу на праві власності. Окрім неї у будинку зареєстрований також ОСОБА_2, який являється колишнім чоловіком її доньки. Однак з квітня 2013 року, після розірвання шлюбу між ними, відповідач перестав користуватися житлом та з того часу за вищевказаною адресою не проживає. Таким чином, позивач вважає, що немає жодних підстав, для забезпечення за відповідачем житла, а тому ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Перед початком розгляду справи по суті позивач подала заяву про уточнення позовних вимог та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням; усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та її представнк уточнені позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, якщо його дії суперечать інтересам інших осіб.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Згідно оглянутого в судовому засіданні реєстраційного посвідчення виданого Червоноградським МБТІ встановлено, що домоволодіння №85 із надвірними будівлями по вул. Шевченка у м. Великі Мости, Сокальського району зареєстровано за гр. ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Згідно довідки №2509 від 30.11.2017р. виданої виконавчим комітетом Великомостівської міської ради встановлено, що у м. Великі Мости по вул. Шевченка 85, Сокальського району разом із ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 чоловік; ОСОБА_4 дочка; ОСОБА_5 внучка; ОСОБА_2 зять.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зазначені права вказані і в ст.150 Житлового Кодексу України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку власник повинен звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Згідно рішення Сокальського районного суду від 19.04.2013р. №454/639/13-ц встановлено, що з 12.04.1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який згідно рішення суду розірвано.

Із акту від 20.11.2017р. складеного депутатом Великомостівської міської ради та сусідами вбачається, що ОСОБА_2 починаючи з 01.01.2013р. фактично не проживає за вищевказаною адресою.

Так у ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з

особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно позиції п.39 постанови пленуму ВСС «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7.02.2014 №5 члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону, яким не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми гл.32 ЦК

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 більше трьох років не проживає у будинку позивача, таким чином суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод у користуванні житлом та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом.

Керуючись ст. ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, 280-285, 354 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст.150 ЖК, ст. 6, 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» України суд, -

в и р і ш и в:

Уточнені позовні вимоги задоволити.

Усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1, а саме будинком №85 по вул. Шевченка у м. Великі Мости, Сокальського району, Львівської області.

Визнати ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) таким, що втратив право на користування житловим будинком №85 по вул. Шевченка в м. Великі Мости, Сокальського району, Львівської області.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Сокальський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Головуючий: Л. Ю. Фарина