Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/236/17 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 59 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 280/236/17 за позовом Коростишівського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, яке ухвалено 26 жовтня 2017 року суддею Щербаченко І.В. у м.Коростишеві,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року Коростишівський районний центр зайнятості (далі Коростишівський РЦЗ, позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 5293,90 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Коростишівського районного центру зайнятості 5293,90 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд дійшов помилкового висновку про безпідставне отримання нею допомоги по безробіттю, оскільки угода про співпрацю, укладена між нею та ТОВ «Євроброкер Україна», припинила свою дію 01.12.2012 згідно п.4.2.3 даної угоди і її розірвання не потребувало письмової фіксації.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала. Представник позивача надіслав заперечення на апеляційну скаргу, у яких посилався на її безпідставність.

Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Частинами 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до заяви від 26.11.2015 перебуває на обліку як безробітна у Коростишівському РЦЗ (а.с.3-6, 47). За період з 03.12.2015 по 30.05.2016 їй нараховано та виплачено 5293,90 грн. допомоги по безробіттю (а.с.7).

Згідно висновку акту розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення №48 від 06.05.2016, ОСОБА_1 в період перебування на обліку в Коростишівському РЦЗ у статусі безробітного мала з ТОВ «Євроброкер Україна» Угоду про співпрацю №504-101081 від 29.10.2010 з 29.10.2010 по 01.02.2016. Акт містить посилання на наказ №47-к від 29.01.2016 по ТОВ «Євроброкер Україна», згідно якого дану угоду припинено товариством в односторонньому порядку 01.02.2016 (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 у заяві про надання їй статусу безробітної від 26.11.2015 не вказала про наявність вищевказаного цивільно-правового договору, який діяв в період з 29.10.2010 по 01.02.2016., тому позов про стягнення з неї отриманої в період з 03.12.2015 по 05.05.2016 допомоги в сумі 5293,90 грн. є таким, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Пунктом 4.2.3 угоди про співпрацю №504-101081 від 29.10.2010 укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «Євроброкер Україна» передбачено, що сторони підтверджують свою двосторонню згоду в тому, що Угода негайно припиняється (розривається) з ініціативи Фірми з причин відсутності результатів роботи Консультанта (і/або його команди) протягом 6 (шести) місяців. У цьому випадку розірвання не потребує письмової фіксації (а.с.10-11).

З листа ТОВ «Євроброкер Україна» від 30.05.2017 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у неробочому стані з 01.06.2012, а угода про співпрацю №504-101081 від 29.10.2010 згідно ч.3 ст.651 ЦК України та п.п. 4.2.3 Угоди вважається припиненою з 01.12.2012 (а.с.39).

Наказом 69-к від 30.05.2017 внесено зміни до наказу №47-к від 29.01.2016, ОСОБА_1 виключено зі списку осіб, з якими розірвано угоду про співпрацю з 01.02.2016, як внесену помилково, оскільки дія угоди припинена на підставі п.4.2.3. з 01.12.2012 (а.с. 14, 40).

До зазначеного наказу суд поставився критично, посилаючись на те, що він був виданий після звернення відповідача до товариства.

Проте, судом не враховано, що 06.06.2017 ТОВ «Євроброкер Україна» внесено зміни до податкової звітності «Відомості про трудові відносини осіб», відповідно до якої відносини цивільно-правового характеру з ОСОБА_1 припинені у грудні 2012 року. Зазначені відомості зареєстровані податковою інспекцією 07.06.2017 (а.с. 45 - 46).

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 на час постановлення її на облік у Коростишівському РЦЗ відносилась до категорії зайнятого населення та не мала права отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням колегією суддів нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки відповідно до п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подання апеляційної скарги позивач був звільнений від сплати судового збору, то судові витрати понесені відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 1760 гривень, слід компенсувати згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Компенсувати ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 1760 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 11 січня 2018 року.