Дата документу 09.01.2018
Справа № 320/87/18
УХВАЛА

09 січня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у

складі: головуючого судді - Редько О.В., при секретарі - Колесніковій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає: Запорізька область м. Мелітополь вул. М. Оратовського 166 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає Запорізька область, м. Мелітополь провул. Білоусова 8 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовними вимогами до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає Запорізька область, м. Мелітополь провул. Білоусова 8 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Вказана позовна заява надійшла до суду 04.01.2018 року.

05.01.2018 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої заявниця просить суд: заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, виїзд як разом з дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, так і виїзд дітей з іншими особами за межі території України, а також до ухвалення остаточного рішення судом по цій справі дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити проживати разом з матірю, ОСОБА_1.

Заява мотивована тим, що з серпня 2014 року у відповідача зявилася інша сімя та потягом року він взагалі не приймав участі у вихованні та розвитку дітей. Після фактичного розпаду сімї між колишнім подружжям виникли неприязні відносини. Після розірвання шлюбу відповідач іноді відвідує дітей та під час зустрічей увагу приділяє насамперед скандалам з колишньою дружиною. Результатом яких стало застосування відповідачем фізичного насилля до колишньої дружини, під час чого позивачці було нанесені удари по голові, чим спричинено струс мозку, про що свідчать медичний висновок та довідки про тривале лікування у медичному закладі. Окрім того, звертаючи увагу на те, що після розпаду сімї у відповідача виникли неприязні відносини до колишньої дружини та на підставі душевних хвилювань та агресії відносно позивачки, ОСОБА_2 виховує в дітях неповагу до матері та погрожує забрати дітей у матері. Таким чином, на думку позивачки, є наявний факт того, що ОСОБА_5 має намір з метою задоволення власних потреб відносно ОСОБА_1, протиправно змінити місце проживання дітей на невідоме для матері.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року по справі було відкрито провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України, передбачає, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перевіривши обґрунтованість заяви про забезпечення позову матеріалами справи, суд дійшов до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося невиконаним.

З урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, вбачається, що між сторонами виник спір, предметом якого є позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 У звязку з тим, що позивачка ставить питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно їх спільних дітей та те, що відповідач може до ухвалення рішення по справі змінити місце проживання дітей на невідоме для матері, що в свою чергу може ускладнити або ж унеможливити виконання можливого судового рішення по справі.

Враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивачки про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині вимог щодо залишення дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 до ухвалення остаточного рішення судом по цій справі дітей проживати разом з матірю, ОСОБА_1.

Водночас вимоги в частині заборони ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, виїзд як разом з дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, так і виїзд дітей з іншими особами за межі території України задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно ч.ч.2, 4ст.6 Закону "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну"громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

В даному випадку відсутні підстави для задоволення вимог в частині заборони відповідачу виїзду за кордон як разом з дітьми, так і виїзд дітей з іншими особами за межі території України, оскільки суд не може обмежити відповідача у праві пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, яке йому гарантовано Конституцією України.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-150, 153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає: Запорізька область м. Мелітополь вул. М. Оратовського 166 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає Запорізька область, м. Мелітополь провул. Білоусова 8 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по справі, а саме: до ухвалення остаточного рішення судом по цій справі дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити проживати разом з матірю, ОСОБА_1, 08.07.1982 р.н, РНОКПП НОМЕР_1.

В решті вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_6