Справа № 521/4888/18
Провадження № 2/521/2652/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року місто ОСОБА_1

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

при секретарі Власової В.В.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 19096,04 грн., моральної шкоди у сумі 10000 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала наступним.

09 січня 2018 року, о 11:15 годині, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Прохоровська буд. 37, у м. Одесі, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2. Внаслідок цього, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2018 року були встановлені обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Позивач просить стягнути завдану майнову шкоду, у розмірі 19096,04 грн., витрати на автотоварознавче дослідження, у розмірі 1656,67 грн., та судові витрати.

Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду, у розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній, не оспорюючи події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.01.2018 року, заперечує проти належного доведення позивачем розміру позовних вимог, посилаючись на те, що у висновку експертного дослідження, технічним оглядом встановлено номер кузова, який не співпадає з номером кузова зазначеним у свідоцтві про реєстрацію. Також, на думку відповідача, були порушені умови, за яких дослідження можна вважати достовірним, а саме, відсутність підтверджених даних, що були надані експерту в частині умов експлуатації транспортного засобу, наявності або відсутності у нього аварійних та інших пошкоджень до дати оцінки. У звязку з чим, просить відмовити у задоволенні вказаного позову у повному обсязі, оскільки вважає наданий позивачем висновок неналежним доказом і таким, що складений без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Суд, оцінивши доводи позивача, встановивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовано ці правовідносини, приходить до наступного.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2018 року, по справі № 521/777/18 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення, у виді штрафу в дохід держави, у розмірі 340 гривень 00 копійок.

Зазначеною постановою встановлено, що 09 січня 2018 року, о 11:15 годині, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Прохоровська буд. 37, у м. Одесі, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4, яка підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серії БР №086419 від 09.01.2018 року, схемою місця ДТП, яке сталось 09.01.2018 року. (а.с.9, 59).

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд, при винесенні рішення не з'ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю НОМЕР_3.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 682962 ОСОБА_2 є власником «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.8).

Згідно наданого до суду позивачем ОСОБА_5 № 30111180 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу - автомобілю НОМЕР_4, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобілю НОМЕР_4., в результаті ДТП, складає 19096,04.(а.с. 19 з.б.).

Відповідно до Рахунку №61, вартість експертного дослідження складає 1656,67 грн. (а.с.28).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, в судовому засіданні був допитаний в якості свідка судовий експерт ОСОБА_6, який зазначив, що ним було проведено експертизу автомобілю НОМЕР_4 за зверненням ОСОБА_2

На запитання відповідача, про те, що, номер кузова, вказаний у висновку відрізняється від дійсного, експерт пояснив, що це технічна помилка, яка в частині дослідження не впливає на розрахунок матеріальної шкоди, в розрахунках вказаний номер.

Суд зазначає, що відповідачем, проведена експертиза не оскаржувалася та відповідач не звертався до експертної установи для проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю правовою природою зобовязання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобовязанням. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України, стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України, стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права, шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду, про відшкодування цієї шкоди.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст.1166, 1187 ЦК України.

Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи.

З моменту, коли сталася ДТП, у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди.

Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309 цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких, право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди.

Отже, враховуючи наведене, зібрані по справі докази та вищевказані норми цивільного законодавства дозволяють задовольнити позов про стягнення завданої матеріальної шкоди, в розмірі 19096,04 грн. та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження, у розмірі 1656,67 грн.

Щодо позовної вимоги, в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, у розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 3 ч.2 ст.23 зазначеного Кодексу передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому лише у разі ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди.

Суд враховує, що позивач належними та достатніми доказами не довела в повній мірі факту заподіяння їй моральної шкоди та обставин, які визначають її характер і обсяг.

Не зазначила позивач і того, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 10000 грн. та якими доказами це підтверджується.

Проте, суд погоджується з тим, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач зазнала страждання та стрес.

Крім того, втративши можливість вільно користуватися своїм транспортним засобом, позивач змушена була витрачати час та кошти для пересування на роботу, на поїздки на СТО, до страхової компанії, експертів, до інших органів з метою визначення вартості відновлювальних робіт, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сімю та роботу.

Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача, у розмірі 5000,00 гривень.

Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, у розмірі 1409,60 гривень, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання позову було сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією № 27.(а.с. 1)

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного, вимога позивача стосовно стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, підлягає частковому задоволенню та стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 1-18, 76-82, 95, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 19096 (девятнадцять тисяч девяносто шість) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП:НОМЕР_6) витрати за проведення автотоварознавчого дослідження, у розмірі 1656 (одна тисяча шістсот пятдесят шість) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП:НОМЕР_6) відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5000,00 гривень

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП:НОМЕР_6) судовий збір, у розмірі 1057,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 грудня 2018 року.

Суддя: Н.В. Мирончук