Справа № 296/2950/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"05" січня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючовго судді: Сингаївського О.П.

при секретарі: Галіцькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхової компанії «Еталон» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних та 3 % річних, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року позивач звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до відповідача СК «Еталон» та просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 62 524,00 грн.; пеню у розмірі 2006,38 грн.; витрати від інфляції в розмірі 1222,58 грн.; 3,0 % річних 214,7 грн.; моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.09.2016 року о 11 год. 50 хв. біля м.Коростишів по а/с Київ-Чоп з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 не обрав безпечну швидкість та дистанції, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення 340,00 грн. Згідно листа СК «Еталон» від 29.11.2016 року ДТП визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Посилаючись на те, що відповідач не провів виплату відшкодування, не надав жодних документів, які б обґрунтовували затримку виплати страхового відшкодування, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.04.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до СК «Еталон» про стягнення шкоди, заподіяної ДТП, пені та моральної шкоди залишено без руху.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.06.2017 року відкрито провадження по справі.

В судове засідання позивач не зявився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач СК «Еталон» свого представника у судове засідання не направив, належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи, причин неявки суду не повідомив, будь-яких заперечень в обсязі заявлених позовних вимог чи клопотань суду не направляв.

З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення у справі.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.09.2016 року о 11 год. 50 хв. в м.Новоград-Волинський по а/с Київ-Чоп ОСОБА_2, який керував автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 не обрав безпечну швидкість та дистанції, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Мітсубісі,

д.н.з. НОМЕР_3. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.10.2016 року (а.с.11) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до висновку №80 експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля від 24.01.2017 року вартість матеріального збитку, що завданий власнику автомобіля Mitsubishi Galant 2.4 Instyle, д.н.з АМ 5328 ВВ, станом на дату огляду становить 60 824,69 грн.(а.с.16-19).

Позивач ОСОБА_1 звертався до СК «Еталон» з заявою про виплату суми збитків у розмірі 62 524,00 грн.(а.с.21).

Відповідно до п. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст. 35.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну

пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Частиною 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимоги заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та здійснити його.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 62 524,00 грн.

Що стосується відшкодування інфляційних витрат, пені та 3% річних слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем страхове відшкодування позивачу не виплачено, тому у позивача виникло право на стягнення пені, інфляційних та 3-х відсотків річних за невиконання відповідачем зобовязання.

Суд погоджується з розрахунком інфляційних витрат, пені та 3-х відсотків річних здійснених позивачем, враховуючи, що відповідач не заперечив щодо позову, тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрат від інфляції в сумі 1222,58 грн., пеню в розмірі 2006,38 грн. та 3% річних в сумі 214,97 грн.

Що стосується моральної шкоди то суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи вищевикладене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджують факт пошкодження майна позивача в ДТП, завдання йому збитків, не можливості користуватися своїм майном, а також підтверджують факт відмови відповідача від добровільного відшкодування позивачу завданих йому збитків, що свідчить про порушення його права власності, а також порушення нормальних життєвих зв'язків, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення його позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а саме в розмірі 2 000, 00 грн., що відповідає вимогам розумності і справедливості виходячи з усіх обставин справи

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 759,68 грн..

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-83, 141, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Страхової компанії «Еталон» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних та 3 % річних задовольнити частково.

Стягнути з Страхової компанії «Еталон» (м. Київ, вул.Старокиївська,10Г ) на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 62 524 (шістдесят дві тисячі пятсот двадцять чотири) грн. 00 коп., витрат від інфляції в сумі 1222 (одну тисячу двісті двадцять дві) грн. 58 коп., пеню в розмірі 2006 (дві тисячі шість) грн. 38 коп. та 3% річних в сумі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 97 коп. та моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Страхової компанії «Еталон» (м. Київ, вул.Старокиївська,10Г ) на користь ОСОБА_1 759 (сімсот пятдесят девять) грн. 68 коп. витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня

його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О. П. Сингаївський