Провадження № 2/127/3224/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «КредоБанк» про визнання недійсним договору та відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в липні 2018 року звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3, ПАТ «КредоБанк» про відшкодування збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 23.11.2014 року ОСОБА_1 набула права власності на транспортний засіб MITSUBISHI Lancer (кузов № НОМЕР_1; двигун № НОМЕР_2) згідно довідки-рахунку № 883991, виданої ФОП ОСОБА_4 від 15.11.2014 року.

Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС України від 07.12.2017 року № 31/15573 вбачається, що перехід права власності на транспортний засіб відбувся від ОСОБА_2 до позивача.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2018 року, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1430.02.00.2293, укладеного 04.09.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 у розмірі 240700,62 грн. звернуто стягнення на Предмет застави - транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer 1/6, дата випуску 2013 рік, номер кузова НОМЕР_1. тип седан-В, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності позивачу шляхом подальшого продажу вказаного транспортного засобу на умовах, визначених у п.п. 5.3, 5.4. Договору застави транспортного засобу від 24.09.2013 року, в тому числі шляхом продажу з публічних торгів для задоволення вимог ПАТ «Кредобанк» за ціною, визначеною в процесі виконавчого провадження.

Зі змісту вказаних рішень вбачається, що 04.09.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № 1430.02.00.2293, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 122900,00 грн. на строк до 01 вересня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Кредобанк» укладено договір застави від 24.09.2013 року, предметом якого є транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer 1.6, дата випуску 2013 рік, номер кузова НОМЕР_1.

Також судом встановлено, що в порушення вимог 4.1.4 договору застави, ст. 586 ЦК України, ст. 17 ЗУ «Про заставу» заставодавець відчужив предмет застави відповідачу без належних на те повноважень, а останній в свою чергу здійснив відчуження на користь позивача без повідомлення позивачу про наявність будь-яких обтяжень чи обмежень на вказаний вище транспортний засіб, що в подальшому потягло за собою ухвалення відповідних судових рішень судів та нанесення матеріальних збитків позивачу, у зв'язку із чим останній вимушений звернутись за захистом свого порушеного права.

Довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто, перехід права власності на транспортний засіб від відповідача до позивача.

Таким чином, вбачається, що договір купівлі-продажу автомобіля Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_1, між відповідачем та позивачем, було укладено шляхом оформлення довідки-рахунку № 883991, виданої ФОП ОСОБА_4 від 15.11. 2014 року.

На думку позивача вказаний правочин суперечить вимогам Закону, додержання якого є обов'язковим для його чинності, а тому наявні підстави для визнання його недійсним, оскільки на час вчинення такого правочину у відповідача не було належних повноважень на відчуження спірного транспортного засобу, адже 06.09.2013 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі договору застави внесено обтяження Львівською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, як реєстратором, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.04.2018 року за № 55423077 Львівської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи».

З урахуванням зазначених вище рішень судів, якими звернуто стягнення на спірний автомобіль, позивач має право на відшкодування відповідачем завданих збитків у розмірі вартості автомобіля, яка згідно Звіту № 38/18 про оцінку колісного транспортного Mitsubishi Lancer, номер кузова НОМЕР_1, 2013 P/В, Д/Н НОМЕР_3, становить 256924,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2018 року закінчено підготовче провадження у справі, підготовче засідання закрито. Призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2018 року поновлено судовий розгляд у цивільній справі.

Представники позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 та представник ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявились, однак повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1430.02.00.2293, за яким позивач надав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 122900,00 грн. на строк до 01.09.2018 року, а останній зобов'язався повернути кредит у строк та на умовах визначених кредитним договором.

23.09.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 1430.02.00.2293 від 04.09.2013 року був посвідчений нотаріально Договір застави. Предметом застави є рухоме майно: «Mitsubishi, модель Lancer 1.6, дата випуску 2013 рік, номер кузова НОМЕР_1.

06.09.2013 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі вище вказаного договору застави внесено обтяження на майнові права на автомобіль марки «Mitsubishi, модель Lancer 1.6, рік випуску 2013 рік, номер кузова НОМЕР_1 що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.04.2018 року за № 55423077.

Згідно інформації Головного сервісного центру МВС України автомобіль «Mitsubishi, модель Lancer 1.6, дата випуску 2013 рік, номер кузова НОМЕР_1, 23.11.2014 року перереєстрований на підставі довідки-рахунку № ВІА883991 від 15.11.2014 року за ОСОБА_1.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2018 року, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1430.02.00.2293, укладеного 04.09.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 у розмірі 240700,62 грн. звернуто стягнення на Предмет застави - транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer 1/6, дата випуску 2013 рік, номер кузова НОМЕР_1. тип седан-В, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом подальшого продажу вказаного транспортного засобу на умовах, визначених у п. 5.3, 5.4. Договору застави транспортного засобу від 24.09.2013 року, в тому числі шляхом продажу з публічних торгів для задоволення вимог ПАТ «Кредобанк» за ціною, визначеною в процесі виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 та 5 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07 вересня 1996 року № 1388 (в редакції № 1371 від 23.12.2009 року та змінами № 955 від 25.12.2013 року), який діяв на час укладення спірного правочину і встановлював єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, передбачено, що документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, його складової частини, що має ідентифікаційний номер, є засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, довідка - рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» визначено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у закону, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Таким чином, продаж автомобіля не припинив заставу і тому у даному випадку відсутні передбачені у ст.ст. 203, 215 ЦК України загальні підстави для визнання правочину недійсним, висновки суду з цього приводу є законними і обґрунтованими і доводами скарги не спростовуються.

Також як зазначалося у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2018 року, новий власник заставного майна на момент набуття права власності відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 388 ЦК України не може вважатися добросовісним набувачем, так як на момент придбання заставного майна у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване обтяження цього рухомого майна, а тому вона набула право власності на таке рухоме майно з діючим обтяженням. Між тим як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 мала реальну можливість дізнатися про зареєстроване обтяження, зокрема шляхом звернення із відповідним запитом до державного реєстратора, проте не зробила цього. Це свідчить про невжиття відповідачкою при вчиненні правочину усіх розумних заходів для зясування правомочностей продавця на відчуження майна, її необережність та необачність наявність у її діях як набувача необережної фори вини при здійсненні цієї угоди.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд також відхиляє доводи позивача про необхідність відповідно до ст. 661 ЦК України стягнення з відповідача на її користь розмір сплачених грошових коштів, оскільки підстав для визнання недійсним договору купівлі продажу транспортного засобу, що був укладений шляхом оформлення довідки рахунку № 883991 від 15.11.2014 року.

Відповідно до ст. 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

У звязку з вищевикладеним як зазначалося у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2018 року відповідач ОСОБА_1 мала реальну можливість дізнатися про зареєстроване обтяження, зокрема шляхом звернення із відповідним запитом до державного реєстратора, проте не зробила цього.

Оскільки відсутні підстави для визнання недійсним спірного договору, не підлягає застосуванню і правило ст. 216 ЦК України, за якою у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати слід залишити без відшкодування.

Керуючись ст.ст. 22, 202, 203, 215, 216, 328, 661 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 89, 141, 263, 265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «КредоБанк» про визнання недійсним договору та відшкодування збитків відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: м. Вінниця, вул. Бучми, 72.

Третя особа ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, адреса: м. Вінниця, пров. 1-й Топольського, буд. 6.

Третя особа ПАТ «Кредобанк», , адреса: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78.

Суддя