Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 січня 2018 р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1-Д, до ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що між ними 25.05.2010р. було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 05.09.2017р. в сумі 37182,51грн., яка складається з заборгованості за кредитом 405,88грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 30029,84грн., пені 4500,00грн., штрафу (фіксована частина) 500,00грн., штрафу (процентна складова) 1746,79грн.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00грн.

02.11.2017р. ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання.

29.11.2017р. ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

15.12.2017р. справу передано судді Мурашовій Н.А. у звязку із звільненням судді Бондаренко І.В. у відставку.

18.12.2017р. ухвалою судді Мурашової Н.А. справу прийнято до свого провадження, розгляд справи розпочато спочатку в загальному позовному провадженні і призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, судова повістка повернута без вручення у звязку з відсутністю особи за вказаною адресою, що відповідно до ч.6-8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив, що між сторонами 25.05.2010р. було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказаний кредитний договір є договором приєднання і складається із Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Відповідач, підписавши Анкету-заяву прийняв на себе зобовязання за вказаним кредитним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту обовязковими щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованість відповідача перед банком за вищевказаним кредитним договором станом на 05.09.2017р. становить 37182,51грн., яка складається з заборгованості за кредитом 405,88грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 30029,84грн., пені 4500,00грн., штрафу (фіксована частина) 500,00грн., штрафу (процентна складова) 1746,79грн.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір.

При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів.

Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобовязання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносив платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у звязку з чим утворилась заборгованість.

Розмір заборгованості за кредитом в сумі 405,88грн. та за відсотками в сумі 30029,84грн. підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, обєктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.

Таким чином, стягненню з відповідача в повному обсязі підлягає заборгованість за кредитом в сумі 405,88грн. та відсотками в сумі 30029,84грн.

Вирішуючи питання про стягнення пені, суд виходить з того, щозгідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, що визначено ст.549,610 ЦК України.

Факт порушення відповідачем свого зобовязання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, умовами кредитного договору передбачено право банку нараховувати пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банк почав нараховувати пеню з 01.12.2013р. і станом на 05.09.2017р. вона становить 4500,00грн.

Разом з тим, згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ст.253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Ст.266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ст.258, 266 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Беручи до уваги вищевказане, при вирішенні питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, судом повинно бути взято до уваги розрахунок пені за один рік.

З урахуванням того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, в т.ч. пені, 14.09.2017р., яка виникла станом на 05.09.2017р., суд вважає, що заборгованість по пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в межах 1-річного строку позовної давності, а саме за період з 14.09.2016р. по 05.09.2017р. (в межах заявлених позовних вимог).

Так, згідно розрахунку заборгованості за період з 14.09.2016р. по 05.09.2017р. нараховано пеню в розмірі 1200,00грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З вимогами про стягнення пені за період до 14.09.2016р. позивач звернувся до суду поза межами 1-річного строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Крім того, при постановленні рішення, суд враховує, що Банком заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафів сумі 500,00грн. (фіксована частина), 1746,79грн. (процентна складова).

Разом з тим, підстав для задоволення цих позовних вимог суд не знаходить через таке.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Суд встановив, що відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, за порушення строків внесення платежів, передбачених цим кредитним договором, позичальник сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування, а відповідно до п.2.1.1.7.6 вказаних умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та 5% від суми позову (процентна складова).

Таким чином, умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено штраф і пеню за одне й те саме порушення порушення позичальником строків внесення платежів, тому вимога позивача про їх одночасне стягнення з відповідача свідчить про застосування подвійної відповідальності, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. За вказаних обставин підстав для стягнення штрафу (як в фіксованому, так і процентному вигляді) суд не знаходить і в цій частині позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 405,88грн., заборгованість за відсотками 30029,84грн., пеню в сумі 1200,00рн., усього 31635,72грн.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Так, судом прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 31635,72грн, що складає 85% заявлених вимог (31635,72грн. х 100% : 37185,51грн). За подання даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00грн. Судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам на суму 31635,72грн. становить 1411,00грн (1600,00грн х 85% : 100%).

Керуючись ст.3,6,11,526,530,549,610,627,629,1049,1054 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265,280,282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 22.02.1962р.н., РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, р/р 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором від 25.05.2010р. в загальному розмірі 31635,72грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 1411,00грн.,усього 33046,72грн. (тридцять три тисячі сорок шість гривень 72 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Мурашова

23.01.2018