Справа № 344/855/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/379/18
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою АТ Правекс Банк про видачу дубліката виконавчого листа, за апеляційною скаргою представника АТ Правекс Банк на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року, постановлену суддею Домбровською Г.В.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року представник АТ Правекс Банк звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі №344/855/15-ц за позовом ПАТ Правекс-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Івано-Франківський МВ Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та зобовязання зняти з реєстраціного обліку. Просив видати дублікат виконавчого листа щодо виселення та зобовязання зняти з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_4, у звязку з втатою виконавчого листа.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

На дану ухвалу представник АТ «Правекс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити заяву про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Представник у скарзі зазначає, що квартира, із якої за рішенням суду виселено відповідачів, належить АТ «Правекс Банк» з 29.03.2010 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. 01 грудня 2016 року судом були видані виконавчі листи, які направлено стягувачу. Однак, Банком було втрачено виконавчий лист, згідно якого боржником є ОСОБА_3. Суд першої інстанції повинен був врахувати, що заяву подано до суду у межах строку предявлення виконавчого листа до виконання. Крім того, суд в ухвалі зазначив, що позивач не надав доказів про факт втрати виконавчого листа при його пересиланні з виконавчої служби, однак це є субєктивним припущенням суду, оскільки заявник не вказував, що виконавчий документ було втрачено при пересиланні, а як доказ надано довідку про втрату виконавчого листа. На даний час Банк не може вільно розпоряджатися належною йому квартирою, оскільки без виконавчого документа не має можливості виконати рішення суду про виселення відповідача ОСОБА_3, тобто позбавлений можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його користь, що згідно рішення Європейського Суду є втручанням у право на мирне володіння майном.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачі не подали.

Від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів вирішила відповідно до ч. 2 ст.372 ЦПК України розглядати справу без участі сторін, які належно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Правекс Банк» про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено передбачених законом підстав, з поданням належних доказів на підтвердження їх існування, для видачі дубліката виконавчого листа. Суд зазначив, що посилаючись на факт втрати виконавчого листа при його пересиланні з органу державної виконавчої служби, заявником не наведено та не надано належних доказів на підтвердження факту такої втрати виконавчого листа, а надана суду довідка АТ Правекс Банк таким належним доказом не являється.

Такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, неповно зясувавши обставини справи.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.04.2016 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ Правекс-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Івано-Франківський МВ Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та зобовязання зняти з реєстраціного обліку, задоволено частково. Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №42 в будинку №42 в будинку №169 корпус №3 по вул. Мазепи у м. Івано-Франківськ. Вирішено виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 з квартири №42 в будинку №169 корпус №3 по вул. Мазепи у м. Івано-Франківськ без надання іншого житлового приміщення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У вказаному рішенні суд встановив, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» з 29 березня 2010 року є власником зазначеної квартири, а реєстрація та проживання відповідачів у квартирі порушує права позивача (а.с. 89-91).

25 листопада 2016 року представник позивача звернувся із заявою про видачу виконавчих листів за вищевказаним рішенням, які просив направити поштою на його адресу (а.с. 132).

У апеляційній скарзі представник апелянта зазначив, що 01 грудня 2016 року Івано-Франківський міський суд направив виконавчі листи на адресу представника апелянта.

У вересні 2018 року представник АТ Правекс Банк звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цій справі щодо виселення та зобовязання зняти з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_4, у звязку з втатою виконавчого листа (а.с. 135).

На підтвердження втрати виконавчого листа щодо виселення та зобовязання зняти з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_4 долучив довідку про підтвердження втрати вказаного виконавчого листа позивачем. У довідці також зазначено, що на виконання вказаний виконавчий лист не предявлено (а.с. 136).

Суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що позивач не надав доказів про факт втрати виконавчого листа при його пересиланні з виконавчої служби, однак, із матеріалів справи вбачається, що заявник на цю обставину не посилався, тому така не підлягає доведенню.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Єдиною підставою для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката виконавчого листа передбачено звернення із заявою до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Тому не можна погодитись із висновком суду про те, що заявником не наведено передбачених законом підстав, з поданням належних доказів на підтвердження їх існування, для видачі дубліката виконавчого листа, оскільки такого законом не передбачено, а на підтвердження втрати виконавчого документа заявником долучено довідку, яка є належним, допустимим та достатнім доказом втрати виконавчого листа.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Положеннями ч.1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як видно із матеріалів справи, представник стягувача подав заяву про видачу дубліката виконавчого листа у межах строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання, який закінчується у квітні 2019 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гаратній доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 лютого 2005 року, ухваленому у справі «Шаренок проти України» дійшов висновку, що виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу», відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, відмова заявнику у видачі виконавчого листа за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обовязковим до виконання, із зазначених судом підстав, порушує права заявника.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про необхідність відмови у задоволенні заяви АТ «Правекс Банк» про видачу дубліката виконавчого листа.

Згідно пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України вирішення такої заяви та видача виконавчого листа належить до виключних повноважень суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, тому апеляційний суд не має права задовольнити заяву АТ «Правекс Банк» про видачу дубліката виконавчого листа.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для позитивного вирішення заяви АТ «Правекс Банк» про видачу дубліката виконавчого листа щодо виселення та зобовязання зняти з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ «Правекс Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5