Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2041/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Гусятин Гусятинського району Тернопільської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування та проживання у житловому будинку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування та проживання у житловому будинку, посилаючись на те, що він разом зі своєю дружиною проживає в АДРЕСА_1 і вказаний будинок належить йому на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, а його зять ОСОБА_3, однак на протязі останніх 3-ох років з ними у вищевказаному житловому будинку не проживає, не є членами сім»ї і не появляється у будинку з липня 2014 року, оскільки в добровільному порядку відповідач не являється для того, щоб знятися з реєстрації по місцю вказаної адреси і зареєструватися по фактичному місцю проживання, тому просить суд винести рішення яким визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право на користування та проживання у житловому будинку.

Відповідач ОСОБА_3. надав до суду заяву про визнання позову, наслідки визнання позову йому зрозумілі.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21733221 від 01.02.2009 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4499789 від 19.08.2004 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії ССМ№576196, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.08.2004 року Серії НОМЕР_1, копії свідоцтва про право на спадщину за законом ВМВ№686914, копії свідоцтва про право на спадщину за законом, копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №18285669 від 27.01.2009 року, копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №18286188 від 27.01.2009 року, копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №18286190 від 27.01.2009 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.08.2004 року, копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються власниками житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки № 702 від 13.11.2017 року, №65 від 27.12.2017 року виданих Калагарівською сільською радою, Гусятинського району Тернопільської області відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1, за місцем реєстрації не проживає. (а.с. 3,9).

Згідно акту обстеження факту місця проживання за місцем реєстрації ОСОБА_3, 1966 р.н. в с.Волиця Гусятинського району Тернопільської області від 13.11.2017року, відповідач ОСОБА_3, 1966 року народження зареєстрований в АДРЕСА_1, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично, з липня 2014 року, не проживає.(а.с.6).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року. Ці обставини визнані відповідачем згідно заяви про визнання позову від 15.01.2018 року.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.15, 16, 29, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9 ЖК УРСР, ст.ст.10, 11, 141, 206, 209, 214-215, 217, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право проживання та користування житлом - житловим будинком в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 640 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк