Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді: Нев'ядомського Д.В.
При секретарі: Коломойцеві М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-
Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд: виселити ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями який розташований за адресою:АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 23.12.1982р. Позивач один зареєстрований у вказаному будинку, проте нещодавно після хвороби позивача в зв'язку з його станом здоров'я, йому надавала допомогу в питаннях побуту та доглядала жінка на ім»я ОСОБА_3, більш точних паспортних даних йому відомо не було. Відповідачка переночувала та пішла, але через декілька днів знову прийшла під приводом догляду за позивачем , та почала по суті проживати в будинку. Позивач не надавав згоди ні на вселення ні на проживання відповідачки в його будинку, викликав поліцію для захисту своїх прав як власника , проте відповідачка пояснювала співробітникам поліції, що вона начебто його співмешканка, та тривалий час мешкає з позивачем однією сім'єю, що не відповідало дійсності, але співробітники поліції порадили звернутись до суду для захисту порушених прав, вважає що відповідачка порушує своїми діями його права як власника, які закріплені ст. 319 ЦК України- володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, що і стало підставою для звернення до суду
У судове засідання позивач з»явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.
Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
На клопотання позивача в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які мешкають по сусідству зі спірним домоволодінням, які підтвердили , що в будинку у якому мешкає позивач, також почала мешкати якась жінка яка влаштовує сварки з власником будинку.
Дослідивши матеріали справи, пояснення позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями який розташований за адресою:АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 23.12.1982р., копія якого міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_1 один зареєстрований у вищезазначеному будинку, що підтверджується довідкою про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку від 01.08.2017 року .
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач самоправно зайняла належну позивачу квартиру, добровільно не виселяється, відповідно до висновку старшого дільничного офіцеру поліції сектору превенції патрульної поліції Київського ВП ГУ НП в Харківській області майор поліції Некрасова О.А. співмешканка гр.ОСОБА_2 дома за місцем мешкання влаштувала сварку , під час якої висловлювалася нецензурною лайкою та побила ОСОБА_1,з приводу цього звернувся до поліції ОСОБА_1,копія висновку міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
А згідно ч.3 ст.116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушує права позивача як власника майна, суд вважає, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.
На підставі викладеного, керуючись 7, 10, 76, 133,141, 244-245,280 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - задовольнити в повному обсязі.
Виселити без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.(шістсот сорок гривень ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.
Суддя Д.В. Нев'ядомський