Справа № 569/4137/18
21 грудня 2018 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Михайленко О.С.
за участю позивача ОСОБА_1
та представника позивача - адвоката ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
До Рівненського міського суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що малолітній син проживає разом із позивачем, та перебуває на її утриманні, відповідач з грудня 2016 року участі в утриманні та виховані дитини не приймає, в грудні 2016 року зібрав свої речі та пішов сім'ї, аліменти призначені судом на утримання дитини не сплачує, що зумовило звернення до правоохоронних органів з метою відкриття кримінального провадження по факту злісного ухилення від сплати аліментів на утримання сина.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на тому, щоб позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, за встановленим місцем реєстрації, відзиву у встановлений законом строк не подав.
Позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився подавши до суду заяву у якій не заперечував проти задоволення позову та підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та заслухавши пояснення свідка, враховуючи наданий суду висновок органу опіки та піклування, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого 13 вересня 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьком зазначений ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_1.
Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_4, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 01.02.2017 року, до досягнення дитиною повноліття.
Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування № 08-1024 від 15.06.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, на виклики та запрошення служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради для надання пояснень не з'являвся.
Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).
Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Відповідно до ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов'язки батька і дитини.
Позивачем доведено обставини стосовно свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, уваги дитині не приділяє протягом останніх двох років. Жодних активних дій на підтвердження своїх намірів приймати участь в житті дитини відповідач не вчинив, активна дієва позиція у відповідача відсутня.
Факт ухилення від виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3 підтверджуються і показами свідка ОСОБА_5, який в свою чергу зазначив, що є дідусем малолітнього, пологи дочки були важкими та передчасними, після народження дитини відповідач з позивачем разом не проживали, коли дитині виповнилось три місяці покинув позивача з дитиною, допомоги відповідач не надавав, з дитиною не спілкується.
Слід зазначити, що факт стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, та існуюча заборгованість по їх несплаті не свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дітей на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батьків до надання дитині належного утримання.
Відповiдно до вимог ст.164 Сiмейного кодексу України, повинен бути позбавлений батьківських прав щодо малолітньої дитини, оскільки судом встановлено, що він, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, свідомо ухиляється від їх виконання. У зв'язку з цим позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої дитини призведе до позитивного результату у її долі, забезпечить захист її прав та інтересів.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, суд враховує той факт, що відповідач тривалий час не підтримує з дитиною стосунки, не бере участь у її житті та вихованні.
Також слід звернути увагу відповідача, що відповідно ст.169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.
Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.
Отже, за наявності підстав у майбутньому, відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
На підставі вищевикладеного, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування № 08-1024 від 15.06.2018 року, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки ухвалою суду від 27 березня 2018 позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючись сст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повнiстю.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2.
Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2018 року.
Суддя І.О.Гордійчук