Провадження № 2-з/521/331/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2018р. до Малиновського районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про відновлення становища, що існувало до моменту порушення права.

У відповідності до вимог чинного цивільного-процесуального законодавства України 19 грудня 2018 року судом було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, для встановлення місця реєстрації відповідачів.

Станом на сьогодення провадження у справі не відкрито.

Разом із позовною заявою позивачем було подано до суду клопотання про забезпечення позову, згідно якої позивач просила суд накласти арешт на нежитлові підсобні приміщення загальною площею 69,4 кв.м, що розташовані у дворі будинку № 40 по вул. Болгарській в м. Одесі; зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам утриматись від проведення будь-яких підготовчих робіт, будівельних робіт, робіт з реконструкції, перепланування, переоснащення, поточного ремонту нежитлових підсобних приміщень загальною площею 69,4 кв.м, що розташовані у дворі будинку № 40 по вул. Болгарській у м. Одесі, в тому числі, але не обмежуючись: роботами з підведення будь-яких інженерних мереж та комунікацій, зовнішніми та внутрішніми оздоблювальними роботами, покрівельними роботами, монтажними роботами на покрівлі та каркасі будівлі, роботами з ремонту даху, монтажними роботами щодо встановлення устаткування всередині та зовні будинку, монтажу вікон та дверей, фарбувальними роботами, навантажувально-розвантажувальними роботами, роботами з благоустрою території та ін.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1, та їй нещодавно стало відомо про нових власників нежитлових підсобних приміщень, що розташовані у дворі будинку № 40 по вул. Болгарській в м. Одесі, які ведуть реконструкцію нежитлових приміщень, а предметом позову є скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу обєкта нерухомості та зобов»язання повернути обєкт нерухомості у первинний стан відповідно до технічної документації.

Дослідивши подане клопотання, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суддя вважає, що клопотання позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, на момент розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито, що, у свою чергу, унеможливлює вирішити питання про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності відповідача, оскільки клопотання подано передчасно та накладення арешту може призвести до порушення прав та законних інтересів громадян.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з предявленням позову - за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову.

Оскільки, провадження у справі не відкрито, то на цій стадії суд позбавлений можливості з'ясувати питання підсудності даної справи та вирішувати питання про забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.А.Мазун