Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/175/18 Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 283/175/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 18.04.2018, ухваленого під головуванням судді Міхненка С.Д. у м. Малині

в с т а н о в и в :

У січні 2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що з 18.09.1999 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 08.08.2013 шлюб розірвано, а сина залишено на вихованні матері. Судовим наказом Малинського районного суду Житомирської області від 15.08.2018 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначив, що у звязку із зміною матеріального та сімейного становища він не має можливості платити аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у визначеному судом розмірі. Вказав, що на його утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, яка тимчасово не працює у звязку із відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітній син дружини від попереднього шлюбу, який часто хворіє та потребує постійного лікування, тому він змушений піклуватися про нього, оскільки його батько помер у 2017 році. У звязку із наведеним, просив суд зменшити розмір аліментів із 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18.04.2018 позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що суд не взяв до уваги, що сину дружини від попереднього шлюбу призначена пенсія по втраті годувальника, яка становить близько 1700 грн, а тому не можна стверджувати, що він перебуває на утриманні позивача. Крім того, судом не враховано, що позивач отримав інший дохід, а саме від неї 40 000 грн. Також судом не враховано її матеріальний стан та можливість забезпечувати сімю, оскільки в неї існує реальна можливість втратити роботу у звязку із майбутнім скороченням штату працівників. Крім того суд першої інстанції безпідставно зазначив, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки останній не підпадає під таку категорію пільговиків, так як звернувся із позовом про зменшення розміру аліментів.

Станом на час розгляду справи у Апеляційному суді Житомирської області відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала доводи своєї апеляційної скарги, надала пояснення аналогічні тим, які в ній викладені. Крім того зазначила, що вона на даний час працює, але у звязку з наступним скороченням штату, може залишитися без доходу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_5 заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вказав, що відповідачка отримує високу заробітну плату і має більший дохід, ніж він, та надав копію її декларації про доходи. Зазначив, що його сукупний дохід значно менший і у нього на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина та дружина. Виходячи із наведеного, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 18.09.1999 ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-6).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 08.08.2013 шлюб розірвано, а сина залишено на вихованні матері (а.с. 5).

Судовим наказом Малинського районного суду Житомирської області від 15.08.2018 стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 офіційно працює в ПрАТ «Вайдманн-МПФ» (а.с. 48).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив із того, що на утриманні позивача перебуває дружина та двоє малолітніх дітей, а тому матеріальне становище останнього не дозволяє платити аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільного сина згідно судового наказу і дані обставини не були предметом розгляду під час видачі цього судового наказу.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно розяснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків,повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судовим наказом Малинського районного суду Житомирської області від 15.08.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

Із матеріалів справи вбачається, що з 02.07.2016 ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6, від якого мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8-9).

Дружина ОСОБА_1 ОСОБА_6 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за їх спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку

Зазначені обставини не були предметом розгляду справи про видачу судового наказу, а відтак не були відомі суду.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі та має на утриманні малолітню доньку від цього шлюбу та дружину, яка на теперішній час не працює, суд першої інстанції врахував обставини, які повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, встановлені статтею 182 СК України, та дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи час стягнення аліментів у новому розмірі, суд першої інстанції обґрунтованого виходив із роз?яснень, викладених в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначивши початком стягнення аліментів день набрання рішення суду законної сили.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_2, що вона може втратити роботу, а відтак і реальну можливість утримувати спільного із позивачем сина, не впливають на вирішення справи, оскільки при вирішенні спору враховуються наявні обставини та докази, та не можуть враховуватись майбутні події, які можуть наступити або не наступити та їх можливий вплив на результат розгляду справи.

До того ж в суді апеляційної інстанції відповідач підтвердила, що на теперішній час вона працює, а позивач надав декларацію, підтверджуючу розмір та стабільність її доходів.

Посилання в апеляційній скарзі на обставини утримання позивачем дитини його другої дружини, на яку виплачується пенсія по втраті годувальника, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки наявність у позивача двох рідних дітей та непрацюючої дружини дає підстави для зменшення розміру аліментів.

Разом із тим, дійшовши правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції припустився помилки при вирішенні питання про розподіл судових витрат, помилково вказавши, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно положень зазначеної вище статті від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Виходячи із наведеного, ОСОБА_1 не підпадає під пільгову категорію осіб, які звільняються від сплати судового збору. Таким чином, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, відшкодування судового збору покладається на відповідача. Відтак, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 18.04.2018 в частині стягнення із ОСОБА_2 судового збору на користь держави у сумі 704, 80 грн змінити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704, 80 грн

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.08.2018.

Головуючий: Судді: