Справа № 373/1938/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 р. м.Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Товстої В.О.

позивача ОСОБА_2

представника позивача - адвоката Васюхна В.О.

представника відповідача Лебідь Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Переяслав-Хмельницький справу за позовом ОСОБА_2 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» про встановлення доплати за вчене звання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 23 жовтня 2017 року звернувся з позовом до суду та просить зобов'язати адміністрацію Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» встановити йому доплату за вчене звання старшого наукового співробітника; зобов'язати провести перерахунок та виплату заробітної плати з урахуванням доплати за вчене звання старшого наукового співробітника з 25 лютого 2016 року, тобто з дня винесення рішення атестаційної колегії МОН України про присвоєння йому вченого звання та видачі атестату старшого наукового співробітника. Окрім того, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з серпня 1995 року він працюєв Національному історико-етнографічному заповіднику «Переяслав». Рішенням Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, що затверджене наказом МОН України від 25.02.2016 № 161, йому присвоєно вчене звання старшого наукового співробітника із спеціальності «Історіографія, джерелознавство та спеціальні історичні дисципліни».

Відповідно до наказу № 23-ОС від 10.03.2017 його переведено завідувачем науково-дослідного сектору «Музей М.М.Бенардоса» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» з 10 березня 2017 року з оплатою праці згідно зі штатним розписом. Основними посадами наукових працівників наукових установ (їхніх філій, інших відокремлених підрозділів), наукових підрозділів юридичних осіб державної та інших форм власності є старший науковий співробітник, що передбачено ст. 31 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Відповідно до чинного законодавства зміна розміру заробітної плати, у разі присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, має відбуватись з дня винесення рішення атестаційної колегії МОН України про присвоєння вченого звання та видачі атестату старшого наукового співробітника.

Відповідачем було відмовлено у нарахуванні йому доплати за вчене звання з посиланням на наказ Міністерства культури та туризму України № 745 від 18.10.2005 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки», яким доплата працівникам культури за вчене звання старшого наукового співробітника не передбачена.

Вважає, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті доплати до посадового окладу старшого наукового співробітника є протиправною, оскільки власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій галузей бюджетної сфери» від 30 серпня 2001 року за № 1298, якою установлено доплати працівникам за вчене звання доцента, старшого наукового співробітника ? у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати).

Про порушення свого права він дізнався 05.09.2017 після отримання листа відповідача про відмову у здійсненні доплати. Окрім того, починаючи з 2010 року відповідачем такі доплати проводилися заступнику директора з наукової роботи за весь період до 2017 року до часу звільнення його з роботи.

Позивач та його представник - адвокат Васюхно В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Лебідь Н.Ф. в судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні. Посилається на те, що хоча позивач і має право на таку доплату, однак наказом Міністерства культури і туризму України від 18.10.2005 за № 745 доплата працівникам культури за вчене звання не передбачена.

Заслухавши вступне слово учасників справи, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

З серпня 1995 року по теперішній час ОСОБА_2 працює вНаціональному історико-етнографічному заповіднику «Переяслав», що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Рішенням Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, затвердженим наказом МОН України № 161 від 25.02.2016, позивачу присвоєно вчене звання «старшого наукового співробітника» із спеціальності «Історіографія, джерелознавство та спеціальні історичні дисципліни» та видано атестат старшого наукового співробітника серії НОМЕР_2

Відповідно до наказу № 23-ОС від 10.03.2017 його переведено завідувачем науково-дослідного сектору «Музей М.М.Бенардоса» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» з 10 березня 2017 року з оплатою праці згідно зі штатним розписом.

На звернення позивача про надання інформації стосовно доплати за вчене звання старшого наукового співробітника відповідачем у відповіді від 04 вересня 2017 року зазначається, що листом від 29 квітня 2016 року за № 1418/15/13-16 Міністерство культури України надало відповідь, що наказом Міністерства культури і туризму України від 18 жовтня 2005 року №745 «Про впорядкування умов праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки», зареєстрованим у Міністерстві юстиції за № 1285/11565 від 27 жовтня 2005 року, доплата працівникам культури за вчене звання «старшого наукового співробітника» не передбачена, а тому здійснювати такі доплати відповідач не уповноважений органом управління.

Як вбачається з наданих відповідачем документів, 28 березня 2016 керівник НІЕЗ «Переяслав» звернувся до Міністерства культури України за роз'ясненнями щодо порядку виплати доплат та надбавок працівникам державних і комунальних музеїв, на що отримав відповідь від 29 квітня 2014 року вих. № 1418/15/13-16. Зазначена відповідь містить роз'яснення щодо порядку виплати доплати за вислугу років та надбавки за стаж наукової роботи. Стосовно доплати за вчене звання «старшого наукового співробітника» чітких роз'яснень Міністерством культури України не надано у зв'язку з неузгодженістю нормативної бази з цього питання.

Також, на підтвердження своїх заперечень відповідач надав лист Міністерства соціальної політики України № 103/13/155-16 від 17.02.2016 про виплату доплати за вчене звання, де зазначено, що доплата за вчене звання, в тому числі, за звання «старшого наукового співробітника», наказом № 745 «Про впорядкування умов праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» не передбачена. При цьому, Міністерство зазначає, що лист не є нормативно-правовим актом, за своєю природою він носить інформаційно-рекомендаційний та необов'язковий характер.

Відповідно до частини четвертої ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

В частині четвертій ст. 97 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

У статті 1 Закону України «Про музеї та музейну справу» під терміном «музей» визначено науково-дослідний та культурно-освітній заклад, створений для вивчення, збереження, використання та популяризації музейних предметів та музейних колекцій з науковою та освітньою метою, залучення громадян до надбань національної та світової культурної спадщини.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» суб'єктами наукової і науково-технічної діяльності є наукові працівники, науково-педагогічні працівники, аспіранти, ад'юнкти і докторанти, інші вчені, наукові установи, університети, академії, інститути, музеї, інші юридичні особи незалежно від форми власності, що мають відповідні наукові підрозділи, та громадські наукові організації.

Відповідно до ст. 5 цього Закону вчений є основним суб'єктом наукової та науково-технічної діяльності.

За правилами ст. 28 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» вчені мають право на здобуття наукового ступеня доктора філософії і доктора наук та присвоєння вчених звань старшого дослідника, доцента і професора. Присудження наукових ступенів та присвоєння вчених звань є державним визнанням рівня кваліфікації вченого.

Статтею 31 цього Закону сформульовано перелік посад наукових працівників. Так, основними посадами наукових працівників наукових установ, наукових підрозділів юридичних осіб державної та іншої форм власності є: керівник (завідувач, відповідальний секретар, головний редактор) та заступники керівника (завідувача, секретаря відповідального головного редактора) наукового підрозділу, наукового видавництва, редакції наукового видання.

Згідно ст. 36 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» заробітна плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій, доплат за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової, науково-педагогічної роботи та інших надбавок, доплат та винагород, передбачених законодавством у сфері наукової і науково-технічної діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про культуру» оплата праці у сфері культури має забезпечувати створення належних матеріальних умов для ефективної самостійної творчої діяльності працівника, підвищення престижності професії, сприяти підвищенню його кваліфікації, стимулювати залучення талановитої молоді до діяльності у сфері культури. Заробітна плата працівника у сфері культури, педагогічного працівника закладу освіти сфери культури складається з посадового окладу (тарифної ставки), надбавки за почесне звання, доплат за науковий ступінь, вислугу років залежно від стажу роботи в державних і комунальних закладах культури, закладах освіти сфери культури, інших надбавок та доплат, премій, винагород за творчу діяльність, передбачених законодавством. Умови оплати праці працівників у сфері культури державних і комунальних закладів культури, закладів освіти сфери культури визначаються Кабінетом Міністрів України.

В пункті 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій галузей бюджетної сфери» від 30 серпня 2001 року за № 1298 вказано, що умови оплати праці, посадові оклади (ставки заробітної плати) та ставки погодинної оплати праці, визначені цією постановою, поширюються на відповідні категорії працівників (невійськовослужбовців і тих, що не мають звань рядового і начальницького складу) всіх бюджетних установ, закладів та організацій незалежно від відомчого підпорядкування.

В абзаці «в» підпункту 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1298 установлено доплати працівникам, зокрема за вчене звання доцента, старшого наукового співробітника ? у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати).

Таким чином, НІЕЗ «Переяслав» є культурно-освітнім та науково-дослідним державним закладом (музеєм), одним з основних видів діяльності якого є науково-дослідна робота. Позивач ОСОБА_2, працює завідувачем науково-дослідного сектору, має вчене звання старшого наукового співробітника, до заробітної плати якого, серед іншого, законодавством передбачено доплату за вчене звання.

Відповідачем не заперечується, що позивач має право на доплату за вчене звання старшого наукового співробітника, проте зазначає, що наказом Міністерства культури і туризму України від 18 жовтня 2005 року №745 «Про впорядкування умов праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки», зареєстрованим у Міністерстві юстиції за № 1285/11565 від 27 жовтня 2005 року, доплата працівникам культури за вчене звання старшого наукового співробітника не передбачена, а тому здійснювати такі доплати відповідач не уповноважений органом управління.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що врегульовано ст. 77 ЦПК України.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі обставини справи, докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог трудового законодавства та законодавства про оплату праці, що виразилось у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_2 доплати за вчене звання старшого наукового співробітника з моменту присвоєння йому такого звання з 25 лютого 2016 року.

Разом з тим, позивач просив, зобов'язати відповідача встановити йому доплату за вчене звання, здійснити перерахунок і виплату зарплати з урахуванням такої доплати.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідач не може встановлювати доплату за вчене звання, бо така доплата встановлюється законодавчим актом. Нарахування такої доплати відповідно до вимог законодавства - ось обов'язок відповідача, що не був ним виконаний. У зв'язку з чим, заробітна плата позивача підлягає перерахунку та виплаті належать суми, що не були включені до зарплати позивача, починаючи з 25 лютого 2016 року, тобто з дати присвоєння позивачу вченого звання.

Оскільки позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн., суд приходить до висновку про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 97 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 81, 89, 141, 263 - 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» про встановлення доплати за вчене званнязадовольнити частково.

Зобов'язати Національний історико-етнографічний заповідник «Переяслав»(вул. Шевченка, 8, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, 08400, ) здійснювати ОСОБА_2 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) доплату до заробітної плати за вчене звання «старший науковий співробітник» в розмірі 25% його посадового окладу, починаючи з 25 лютого 2016 року.

Зобов'язати Національний історико-етнографічний заповідник «Переяслав»(вул. Шевченка, 8, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, 08400, ) здійснити ОСОБА_2 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) перерахунок та виплату заробітної плати, з урахуванням доплати до заробітної плати за вчене звання «старший науковий співробітник» в розмірі 25% його посадового окладу, починаючи з 25 лютого 2016 року.

Стягнути з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав»(вул. Шевченка, 8, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, 08400, ) на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення виготовлено 18.01.2018.

Суддя О. І. Рева