Справа № 697/2610/17
Провадження № 2-о/697/7/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

за участю секретаря судового засідання Берегової А.А.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Канева Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Територіальна громада с.Мартинівка в особі Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області, Надвірнянський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту батьківства померлої особи,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року заявник в інтересах неповнолітнього сина звернулася до суду із заявою в подальшому уточненою про встановлення факту батьківства. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона познайомилася з ОСОБА_3 у 1996 році і з того часу у них зявилися близькі стосунки та вони почали проживати разом з ним без реєстрації шлюбу в с. Мартинівка, Канівського району Черкаської області в квартирі, яка належала його матері за адресою АДРЕСА_1. За час спільного проживання однією сімєю у них 18 серпня 1997 року народився син ОСОБА_4, якого заявниця зареєструвала на своє прізвище, оскільки шлюб не був зареєстрований, у свідоцтві про народження вказала по-батькові «Сергійович». В тому ж році, 15.11.1997 року вони з ОСОБА_3, перебуваючи в смт. Делятин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області обвінчалися та отримали свідоцтво про «Таїнство подружжя». Окрім сина ОСОБА_4 у них народилося ще два сини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. У свідоцтві про народження сина ОСОБА_7 батьком записаний ОСОБА_8, хоча насправді його біологічним батьком був ОСОБА_3. Оскільки шлюб не був офіційно зареєстрований тому заявниця була змушена записати батьком дитини ОСОБА_8.. ОСОБА_3 все своє життя визнавав себе батьком усіх трьох дітей, утримував їх, приймав участь у їх вихованні та навчанні. Він хотів внести зміни в свідоцтва про народження синів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в якості батька себе, проте йому це не вдалося. Оскільки вони проживали далеко від районного центру, скрутне матеріальне становище сімї, інші життєві обставини, які завадили їм ретельно зайнятися цим питанням. 18 листопада 2017 року ОСОБА_3 помер. Встановлення факту батьківства для ОСОБА_5 має значення для реалізації його особистих немайнових та майнових прав.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася свої інтереси доручила представляти представнику за дорученням ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи Територіальної громади с. Мартинівка в особі Степанецької сільської ради, Канівського району Черкаської області вимоги заявника визнали та не заперечували щодо їх задоволення

Представник заінтересованої особи Надвірнянського районний відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надав заяву про слухання справи у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1996 року проживала у не зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

15 листопада 1997 року ОСОБА_2 з ОСОБА_3 обвінчалися та отримали свідоцтво про «Таїнства подружжя» (а.с.9).

Від спільного проживання у сторін 12.02.2001 року народився син ОСОБА_5 ( а.с. 16). Однак , в свідоцтві про народження ОСОБА_5 відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері( а.с. 44).

18 листопада 2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СР № 311436( а.с. 21).

За життя померлий ОСОБА_3 перебуваючи у не зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 визнавав себе батьком ОСОБА_5, допомагав у його вихованні, матеріальному забезпеченні та мав намір встановити батьківство, однак за життя не встиг оформити належним чином своє батьківство.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені уст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених уст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини .

Відповідно дост.53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 - заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першоїстатті 135 цього Кодексу.

Той, факт, що померлий проживав з заявником однією сім'єю, протягом життя визнавав сина своїм, підтримував його матеріально та морально, брав участь у його вихованні підтверджено довідками, наданими виконавчим комітетом Степанецької сільської ради № 1534,1535 від 23.11.2017 року(а.с.10,11)

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір'ю) дитини, вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд, на підставі викладеного та керуючись ст.ст.130, 135 СК України, ст.53 КпШС України, постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, постановою Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, ст. 315 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: Територіальна громада с.Мартинівка в особі Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області, Надвірнянський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту батьківства померлої особи, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 18.11.2017 року є рідним батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, народженого матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.03.2018 року.

Головуючий підпис ОСОБА_9

з оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/2610/17

Головуючий Г . С . ОСОБА_9