Номер провадження: 22-ц/785/3475/18
Номер справи місцевого суду: 506/708/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 28 грудня 2017 року (в складі судді Чеботаренко О.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Окнянська районна державна адміністрація Одеської області в особі органу опіки та піклування про зменшення розміру аліментів,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

14.11.2017 року ОСОБА_2Х звернулась із позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, і остаточно уточнивши позов 21.11.2017 року просила: зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї на користь відповідача на підставі судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області від 20.10.2017 року на утримання сина ОСОБА_4 з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтованого наступним.

04.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб, у шлюбі 06.09.2011 року у них народився син ОСОБА_5. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 25.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано. 20.10.2017 року Красноокнянський районний суд Одеської області видав судовий наказ про стягнення із позивачки на користь відповідача аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на те, що вона ніде не працює і не отримує доходів та заробітку, через що не має можливості утримувати сина всім необхідним, відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів, її матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак вона готова сплачувати щомісячно по 300 гривень до досягнення дитиною повноліття, позивачка просила позов задовольнити.

Представник позивачки в суді першої інстанції позов підтримав, відповідач позов не визнав із посиланням на те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, представник третьої особи зазначав про відсутність підстав для задоволення позову.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 28.12.2017 року у позові відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду від 28.12.2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування фактичних обставин й необґрунтованість рішення.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга позивачки зазначає: суд першої інстанції встановив, що у звязку із хворобою та фізичною неможливістю здійснювати трудову діяльність, на даний час вона не працевлаштована; відсутність місця працевлаштування підтверджується довідкою Красноокнянської сільської ради, яка є в матеріалах справи, однак суд належним чином не надав оцінку цій довідці; не зважаючи на фактичну неможливість виконання судового наказу про стягнення аліментів, суд прийняв рішення про відмову у позові; суд, при вирішенні позову повинен врахувати норми ст. ст.182,192 СК України і враховуючи положеннях цих норм права, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним; зазначені норми права вказують на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених підстав, а саме, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках; вказані в рішенні висновки не відповідають нормам матеріального права і є наслідком неналежного дослідження доказів; суд не намагався оцінити всі наявні в справі докази, а припустився припущення, упереджено оцінивши докази та твердження позивача.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідач у заявах від 26.06.2018 року і від 01.11.2018 року зазначив, що він проти задоволення апеляційної скарги у звязку з тим, що: відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; вимога позивача про зменшення розміру аліментів менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є незаконною.

Представник третьої особи не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

04.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб, у шлюбі 06.09.2011 року у них народився син ОСОБА_5 (а.с.18,19,19 зворот,20).

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 25.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9,10).

20.10.2017 року Красноокнянський районний суд Одеської області видав судовий наказ про стягнення із позивачки на користь відповідача аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.11).

Згідно довідки виконкому Окнянської селищної ради від 26.12.2017 року позивачка ОСОБА_2, відповідно до записів у трудовій книжці, з 27.10.2016 року і станом на грудень 2017 року ніде не працює (а.с.58).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із обовязку матері утримувати дитину та його виконання, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позивачка не довела своїх вимог (а.с.65-68).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч.ч.1-3 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.ч.1,2 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_6 06.09.2011 року проживає разом із батьком, який його доглядає. Дитина часто хворіє і потребує додаткових витрат на лікування (а.с.52-55).

Разом з тим, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може і повинен брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Позивачка, мати ОСОБА_4, проживає окремо від дитини.

20.10.2017 року Красноокнянський районний суд Одеської області видав судовий наказ про стягнення із позивачки на користь відповідача аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За повідомленням служби у справах дітей Окнянської районної державної адміністрації від 04.12.2017 року №14.1-20/438, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яка відбулася 27.11.2017 року, позивачка ОСОБА_7 повідомила, що працевлаштована, однак через зайнятість на роботі не може особисто виховувати дитину, тому залишає дитину з батьком і може лише провідувати дитину (а.с.51).

Згідно довідки виконкому Окнянської селищної ради від 26.12.2017 року позивачка ОСОБА_2, відповідно до записів у трудовій книжці, з 27.10.2016 року і станом на грудень 2017 року ніде не працює.

Зважаючи на те, що дитина проживає разом із відповідачем, позивачка є особою працездатного віку, а також є працездатною, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові про зменшення аліментів до 300 гривень щомісячно.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивачки у сказі про те, що: у звязку із хворобою та фізичною неможливістю здійснювати трудову діяльність, на даний час вона не працевлаштована; відсутність місця працевлаштування підтверджується довідкою Красноокнянської сільської ради, яка є в матеріалах справи, однак суд належним чином не надав оцінку цій довідці; не зважаючи на фактичну неможливість виконання судового наказу про стягнення аліментів, суд прийняв рішення про відмову у позові; вказані в рішенні висновки не відповідають нормам матеріального права і є наслідком неналежного дослідження доказів; суд не намагався оцінити всі наявні в справі докази, а припустився припущення, упереджено оцінивши докази та твердження позивача, - не заслуговують на увагу.

Всупереч ст. ст. 76-81 ЦПК України, позивачка не довела і матеріали справи не містять належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що позивачка на даний час не працевлаштована через хворобу або фізичну неможливість здійснювати трудову діяльність.

Довідка виконкому Окнянської селищної ради від 26.12.2017 року про те, що позивачка ОСОБА_2, відповідно до записів у трудовій книжці, з 27.10.2016 року і станом на грудень 2017 року ніде не працює, не є підставою для зменшення розміру аліментів з підстав того, що матеріальний стан позивачки погіршився через її хворобу або з інших поважних причин.

Позивачка є особою працездатного віку, за станом здоровя працездатна, оскільки зворотнє не доведено, відсутність роботи або відсутність записів в трудовій книжці про працевлаштування позивачки, у даному випадку, не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Рішення суду містить належну оцінку доказам, які наявні в матеріалах справи і тому відсутні підстави для ствердження про упередженість суду в оцінці доказів та тверджень позивачки.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що позивачка не довела своїх вимог про порушення її прав, за захистом яких вона звернулася до суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, тому позивачка не має права на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 22.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. ОСОБА_8 Вадовська

ОСОБА_9