Справа № 147/1253/17
Провадження № 2/147/148/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його дід ОСОБА_3.

До смерті ОСОБА_4 постійно проживала у АДРЕСА_1, про що свідчить запис у свідоцтві про смерть, а тому на підставі ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є Тростянецький нотаріальний округ.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з цілого житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в АДРЕСА_2.

Спадкоємцем до майна померлого діда по заповіту є позивач. Заповіт посвідчено секретарем Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 22.09.2009 року за реєстром № 95. На даний час заповіт ніким не скасований і не змінений. Інших спадкоємців немає.

Позивач своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично проживав з померлим дідом на день його смерті разом за адресою АДРЕСА_2.

Після звернення до нотаріальної контори з завою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Тому ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_2.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та просить справу розглянути в їх відсутності.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 22.04.2011 року виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.15).

За життя ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповів онуку ОСОБА_1. Заповіт посвідчений секретарем Летківської сільської ради Тростянецького району Драпак Л.І., зареєстрований реєстрі №95 від 22.09.2009 року.(а.с.14). Заповіт на даний час не змінений та не скасований.

Родинний зв'язок позивача з спадкодавцем підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22.08.1981 року виданим на ім`я ОСОБА_1 де в графі батько записаний ОСОБА_6(а.с.20), та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 19.01.2016 року виданим на ім`я ОСОБА_6, де в графі батько записаний ОСОБА_3(а.с.21).

Довідкою №1350 від 28.11.2017 року виданою виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_7.(а.с.6).

Довідкою №31 від 27.10.2017 року встановлено, що згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок НОМЕР_5, житловий будинок АДРЕСА_2 відноситься до групи робочих дворів та належить на праві приватної власності ОСОБА_3(а.с.5).

Розділом ІІІ Приписка(реєстрація) Домової книги для прописки громадян у буд.АДРЕСА_2 підтверджено, що ОСОБА_3, ОСОБА_1. були зареєстровані за вищевказаною адресою(а.с.22-26).

Позивач вчасно прийняв спадщину, оскільки фактично проживав та зареєстрований за однією адресою з спадкодавцем, що прямо передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України.

З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори Середи Н.М. №841/02-17 від 30.11.2017 року випливає, що ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору.(а.с.7).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відповіддю завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори підтверджено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.(а.с.32).

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 06.11.2017 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_2, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 116,6кв.м., житловою площею 75,3кв.м., допоміжною площею 41,3кв.м.(а.с.8-13).

Належність житлового будинку з господарськими спорудами спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджено паспортом на забудову садиби(а.с.27,28), проектом забудови(а.с.29-31).

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя ОСОБА_3 набув права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація.

Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають.

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та позов визнаний відповідачем, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.128,141,211,ч.2ст.247,258,263,265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований в АДРЕСА_2, що належав ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Особа, якій повний текст рішення не був вручений в день його проголошення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного рішення суду.

Суддя