АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/850/17Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/28/18 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ДП Олевське лісове господарство - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №594/850/17 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Державного підприємства Олевське лісове господарство на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року, ухваленого суддею Чиром П.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства про скасування наказів: про оголошення догани та звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

у липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства і після зміни первинних позовних вимог, просив: скасувати наказ директора ДП Олевське лісове господарство ЖОУЛМГ від 12 червня 2017 року №181-к Про оголошення догани заступнику директора з охорони та захисту лісу ДП Олевське лісове господарство ОСОБА_1, скасувати наказ директора ДП Олевське лісове господарство ЖОУЛМГ від 12 червня 2017 року №182-к Про звільнення ОСОБА_1М. із займаної посади заступника директора з охорони та захисту лісу на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, поновити його на роботі з 12 червня 2017 року, стягнути з відповідача в його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12 червня 2017 року по день постановлення судом рішення, стягнути з ДП Олевське лісове господарство в користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, посилаючись на те, що відповідач у наказі не навів конкретних фактів його звільнення, не зрозуміло в чому полягало порушення ним трудових обов'язків, адже за час роботи з боку керівництва до нього не було жодних претензій. Щодо наказу про оголошення догани йому стало відомо із повідомлення від 12 червня 2017 року за вихідним № 469, проте в зв'язку з чим це дисциплінарне стягнення було накладено йому також не відомо, оскільки в нього ніхто не відбирав письмового пояснення щодо обставин зазначених у наказі про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани . Крім цього, його звільнено під час того як він перебував на амбулаторному лікуванні. Вважає, що систематичного порушення ним трудових обов'язків та правил внутрішнього трудового розпорядку немає, в зв'язку з чим слід задовольнити його позов.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано та визнано незаконним наказ директора Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства від 12 червня 2017 року №182-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з охорони та захисту лісу у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст.40 КзпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з охорони та захисту лісу Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства з 12 червня 2017 року.

Стягнуто з Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства в користь ОСОБА_1 35 075 (тридцять п'ять тисяч сімдесят п'ять) гривень 46 копійок як середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 червня 2017 року по 08 листопада 2017 року (за вирахуванням сум податку та інших обов'язкових платежів).

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з охорони та захисту лісу Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць в сумі 7 124 (сім тисяч сто двадцять чотири) гривні 70 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарство на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Адвокат ОСОБА_1 ОСОБА_2 оскаржує рішення суду лише в частині відмови в скасуванні наказу директора Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства від 12 червня 2017 року №181-к Про оголошення догани заступнику директора з охорони та захисту лісу ДП Олевське лісове господарство ОСОБА_1М., посилаючись на те, що суд прийшов до помилкового висновку про пропущення строку оскарження даного наказу, оскільки даний наказ ними був отриманий 28 серпня 2017 року.

В апеляційній скарзі ДП Олевське лісове господарство просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП Олевське лісове господарство про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог ДП Олевське лісове господарство зазначає, що висновок суду щодо скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 є необґрунтованим, адже в даному наказі узагальнено та описано всі порушення, які були виявленні перевіркою, частина з яких допущена позивачем. Також надавалися, належним чином завірені копії актів, доповідних та інших документів, які були складені працівниками ДП Олевське лісове господарство як докази того, що позивач належним чином не виконував своїх службових обов'язків, які суд не взяв до уваги. Також суд першої інстанції не прийняв до уваги того факту, що ОСОБА_1 був на прийомі у лікаря-терапевта 12 червня 2017 року з 17:00 до 17:30, тобто після закінчення робочого дня, коли вже був ознайомлений з наказами про догану та звільнення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди сторонами не оскаржується.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - авдокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній, а апеляційну скаргу ДП Олевське лісове господарство не визнала, вважаючи рішення суду в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим.

Представник ДП Олевське лісове господарство ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 не визнала.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, місцевий суд виходив із того, що не встановлено систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами трудового розпорядку. Крім цього, ОСОБА_1 було звільнено в період тимчасової непрацездатності.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він зроблений відповідно до чинного законодавства.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КзпП України).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 40 КзпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Згідно роз'яснень пунктів 22 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів з наступними змінами та доповненнями у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Судом встановлено, що на підставі наказу державного підприємства Олевське лісове господарство № 365-к від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора з охорони та захисту лісу ДП Олевський лісгосп з 01 листопада 2016 року, з оплатою праці згідно штатного розпису підприємства (а.с. 44).

З наказу ДП Олевське лісове господарство № 182-к від 12 червня 2017 року Про звільнення ОСОБА_1М на підставі п.3 ст.40 КзпП вбачається, що ОСОБА_1 без поважних причин не виконує покладені на нього обов'язки, які передбачені в його посадовій інструкції. Зокрема, згідно з наказом Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства від 18.05.2017р. № 01-01/48 були виявлені факти лісових пожеж, які не задокументовані в лісгоспі і про які не було доведено до відома директора підприємства. Згідно з посадовою інструкцією заступника директора з охорони та захисту лісу, саме останній зобов'язаний координувати роботу в пожежонебезпечний період, а також надавати підсумкову звітність керівнику лісгоспу про наявні факти пожеж та розробляти заходи щодо ліквідації наслідків пожеж (а.с.59).

З наказу № 01-01/48 від 18 травня 2017 року Про результати перевірки звернення заступника директора ДП Олевське ЛГ ОСОБА_1М. видно, що спеціалістами облуправління в зв'язку зі зверненням ОСОБА_1 проведено вибіркову перевірку фактів приховування лісових пожеж і встановлено, що більшість пожеж була у 2015 та на окремих ділянках у літній період 2016 року, внаслідок чого директору ДП Олевське ЛГ рекомендовано за незадовільну охорону лісів від пожеж та несвоєчасне проведення санітарно-оздоровчих заходів у пошкоджених насадженнях в Олевському лісництві притягнути до дисциплінарної відповідальності: головного лісничого ОСОБА_4; інженера охорони і захисту лісу ОСОБА_5; інженера охорони і захисту лісу ОСОБА_6; помічника лісничого Олевського лісництва ОСОБА_7; майстер лісу дільниці №5 ОСОБА_8; майстер лісу дільниці №6 ОСОБА_9 (а.с. 113-114).

Проте, директор ДП Олевське ЛГ притягує до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення, який в період лісових пожеж у 2015 році та в літній період 2016 року не працював.

Крім цього, відповідач вважав, що оскільки позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, то в подальшому за невиконання службових обов'язків його слід звільнити, однак зазначене не відповідає обставинам справи.

Зокрема, як вбачається з наказу ДП Олевське лісове господарство № 181-к від 12 червня 2017 року Про оголошення догани заступнику директора з охорони та захисту лісу ДП Олевське лісове господарство ОСОБА_1М., що дану догану оголошено ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни (за неналежне виконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією) по фактах виявлення незаконних рубок за період з січня по квітень 2017 року, підставою слугувала: доповідна записка головного лісничого ДП Олевське лісове господарство ОСОБА_4 від 12 квітня 2017 року.

Отже, ОСОБА_1 звільнено за проступок за період 2015-2016 років, який передував проступку за період з січня по квітень 2017 року, тобто за який було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що суперечить положенням п.3 ст.40 КЗпП України, а саме працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. До того ж вказані дисциплінарні стягнення накладені в один день.

Таким чином, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в діях позивача відсутнє систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами трудового розпорядку.

Тому не заслуговують на увагу доводи відповідача, що суд безпідставно прийшов до висновку про незаконність наказу про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Також, звільнення позивача відбулося під час того як він захворів, що є недопустимим під час звільнення працівника з ініціативи власника.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника ДП Олевське ЛГ, що в момент накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень останній знаходився на роботі і лише в кінці робочого дня звернувся за медичною допомогою, оскільки як ствердили в судовому засіданні і ОСОБА_1, і його представник, що саме внаслідок того, що у нього було погане самопочуття він залишив робоче місце, про що одразу повідомив директора.

Відповідно до ст. ст. 150, 233 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава ХV цього Кодексу). Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається з позовної заяви і підтвердила в судовому засіданні представник позивача про те, що про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани йому стало відомо з повідомлення, яке він отримав 22 червня 2017 року, а сам наказ йому був виданий 28 серпня 2017 року.

Тому колегія суддів вважає, що місцевий суд за заявою відповідача підставно застосував строк позовної давності, оскільки тримісячний строк починає рахуватися з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушене право, а не з часу отримання наказу. Враховуючи те, що позивач дізнався про порушене право 22 червня 2017 року, про що не заперечив у судовому засіданні, перешкод для звернення з вимогою про оскарження догани в нього не було і таких не встановлено в судовому засіданні, тому суд прийшов до правильного висновку, що строк для оскарження даного наказу позивачем пропущено без поважних причин.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства та адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Олевське лісове господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 січня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10