Провадження № 22-ц/801/271/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуСправа № 127/14776/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року, постановлене у складі судді Дернової В.В., о 15:41 в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області,

встановив:

В червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення індексації аліментів та додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 серпня 2014 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 липня 2014 року між сторонами було укладено Договір про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на дитину і її виховання, умови якого відповідачем виконуються не повністю, а тому ОСОБА_3 звернувшись в суд з позовом, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь суму індексації аліментів за період з вересня 2014 року до травня 2018 року у розмірі 10018,80 грн.; суму додаткових витрат на оплату за дитячий садочок за період з січня 2015 року до травня 2018 року у розмірі 2044,57 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2044,57 грн. додаткових витрат на дитину. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольнлячи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що за період з 08.07.2017 року до травня 2018 року, ОСОБА_4 перерахував аліменти у розмірі 24198 грн., що на 7698 грн. перевищує визначений домовленістю між батьками розмір аліментів (1500 грн./міс.*11 міс.=16 500 грн.), а також перевищує суму індексації за вказаний період. Відхиляючи розрахунок суми індексації аліментів наданий позивачем, суд зазначив, що такий розрахунок (а.с. 17-18), здійснений за період з вересня 2014 року до травня 2018 року включно, за своєю формою та змістом суперечить відповідній редакції ст. 184 СК України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 та Листу міністерства соціальної політики України від 15.12.2016 року № 1107/0/66-16/16 «Щодо індексації грошових доходів населення», а тому не може бути взятий судом до уваги.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вказуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі зазначено, суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та безпідставно не врахував розрахунок індексації аліментів, здійснений незалежним бухгалтером ОСОБА_6 04 червня 2018 року відповідно до п. 4.2. умов договору про визначення місця проживання дитини сплату аліментів на дитину та її виховання. З підстав викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволені позову та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представником ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 180485 від 05.05.2011 року (а.с. 7).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 серпня 2014 року (а.с. 8-9).

Відповідно до статті 189 Сімейного кодексу України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали Договір про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на дитину і її виховання від 24 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 3305 (а.с. 10-13).

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Разом з тим, п. 4.5.4. Договору між батьками про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на дитину і її виховання від 24 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 3305, передбачено, що додатковими витратами на дитину також можуть бути витрати на оплату за дитячий садочок, за навчання у школі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з принципу диспозитивної цивільного судочинства та заявлених позовних вимог. Розмір понесених позивачем додаткових втрат на утримання дитини документально підтверджений та сторонами рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення індексації аліментів.

Так, пунктом 4.2. Договору між батьками про визначення місця проживання дитини, сплату аліментів на дитину і її виховання від 24 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 3305, передбачено, що батько буде виплачувати аліменти на утримання Дитини у розмірі 1500 гривень на місяць; розмір аліментів підлягає індексації відповідно до законодавства.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Частиною першою статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року N 1078 (далі - Порядок).

З матеріалів справи вбачається, що сторони визначити сплату аліментів за власною домовленістю, на підставі рішення суду аліменти з відповідача не стягуються.

Відповідно до ч. 2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Звертається увага на те, що, така редакція статті 184 СК України набрала чинності лише 08.07.2017 року (в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року), а тому до липня 2017 року індексації підлягав лише розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі судом, а не домовленістю між батьками.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що індексації підлягають аліменти за період з липня 2017 року до травня 2018 року (в межах заявлених позовних вимог), є правильним.

В свою чергу розрахунок індексації аліментів, здійснений незалежним бухгалтером ОСОБА_6 04 червня 2018 року стосується періоду з 2014 року по 2018 рік та не може бути взятий за основу судом. Цей розрахунок не відповідає змісту положень ст. 184 СК України та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Доводи апеляційної скарги цього висновку суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (з 01.01.2016 року).

Судом першої інстанції встановлено, що за період з липня 2017 року до травня 2018 року індекс споживчих цін наростаючим підсумком перевищив поріг індексації у розмірі 103% лише двічі, а тому розмір індексації аліментів за вказаний період складає 100,5 грн.

У даному випадку слід врахувати, що ОСОБА_4 у період з липня 2017 року по травень 2018 року сплатив позивачу аліменти в розмірі 24198 грн., що на 7698грн. перевищує визначений договором розмір аліментів (1500 грн./міс.*11 міс.=16 500 грн.). Сума переплати аліментів відповідачем перевищує розмір їх індексації.

Вказані обставини, свідчать про те, що відповідач виконує обовязок по утриманню дитини у більшому обсязі ніж визначеного договором між батьками, що в свою чергу спростовує вимоги позивача про стягнення розміру індексації аліментів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до декларативного переліку норм матеріального права, щодо гарантій прав дитини на належний рівень життя з максимально можливим урахування її інтересів, та по своїй суті висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, які є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України доводами скарги не спростовується, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_2

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно із оригіналом:

Головуючий В.В. Оніщук