Номер провадження: 22-ц/785/5250/18
Номер справи місцевого суду: 511/2078/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3О.), про зобовязання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Іванової О.В. 03 квітня 2018 року у м. Роздільна о 13:22 год., -

встановила:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Українська залізниця», третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3, про зобовязання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, який в подальшому неодноразово уточнював, згідно останніх уточнень, просив: зобовязати ПАТ «Укрзалізниця» укласти із позивачем трудовий договір шляхом видання наказу про прийняття його на роботу з 08 вересня 2017 року на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця», в порядку переведення з посади начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця»; стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 серпня 2017 року по день видання наказу про прийняття його на роботу в порядку переведення з посади начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця»; стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь позивача, в рахунок відшкодування моральної шкоди, - 10 000 грн. та витрати на правову допомогу; допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобовязання укласти трудовий договір та стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць (т. 1 а.с. 1-4, а.с. 87-88; 143-144).

ОСОБА_2 вважав свої трудові права порушеними, оскільки при реорганізації його повинні були працевлаштувати на рівнозначну посаду начальника, а не головного спеціаліста.

В обґрунтування позову зазначав, що за наказом регіональної філії «Одеська залізниця» № 698/ос від 05 вересня 2017 року, його з 07 вересня 2017 року було звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП України з посади начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці у звязку із переведенням до Департаменту охорони праці та промислової безпеки публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі заяви позивача та листа-відношення підприємства (про звільнення по переводу) від 31 серпня 2017 року № Ц-6-25/2241-17. У зазначеному листі-відношенні відповідача, за підписом члена правління ОСОБА_4 на адресу директора регіональної філії «Одеська залізниця», зазначено про звільнення за переведенням для подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» працівників, до складу яких включено і позивача, як начальника дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця». Проте, заяву про прийняття на роботу за переведенням у ОСОБА_2 не прийняли і наказ про його прийом на роботу не видали, посилаючись на те, що на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу вже призначена інша особа. Відмова відповідача у його прийомі на роботу призвела до втрати нормальних життєвих звязків, також погіршились відносини позивача із членами сімї, бо він вже не займається корисною працею, доходи від якої були джерелом існування для його сімї. Розмір заподіяної відповідачем моральної шкоди ОСОБА_2 оцінено у грошовому виразі в сумі 10 000 грн.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 гривень (т. 1 а.с. 258-262).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що відповідач порушив істотні умови при переведенні, оскільки посада начальника Департаменту існувала, ОСОБА_5 мав намір її очолити, змінилася лише підпорядкованість підприємства, а не її функції; позивача про зміну істотних умов праці за 2 місяця не попереджали; оскільки позивач 09 вересня 2017 р. подав письмову заяву про працевлаштування на посаду начальника, але йому і досить ніякої відповіді не надали, не прийняти його на роботу відповідач не має права, тому права позивача порушені, що є підставою для зобовязання укласти договір, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що:

ОСОБА_2 працював на посаді начальника центру Дорожнього учбово-методичного центру охорони праці з 23 грудня 2014 року.

Відбулася реорганізація зі скороченням штату з Дорожнього учбово-методичного центру охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на Одеській навчально-методологічний відділ Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (надалі відділ Департаменту), з місцем підпорядкування з міста ОСОБА_1 до міста Києва.

ОСОБА_2 був ознайомлений з наказом № 119-н/од від 10 липня 2017 р. «Про приведення штатного розпису регіональної філії «Одеська залізниця» до затвердженої структури» (т.1, а.с. 12).

04 вересня 2017 р. ОСОБА_2 власноруч написав заяву про звільнення його з роботи у порядку переведення до Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (т.1, а.с. 173).

07 вересня 2017 р. ОСОБА_2 був звільнений з посади начальника центру Дорожнього учбово-методичного центру охорони праці на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у звязку з переведенням до Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (надалі Департамент ПАТ «Укрзалізниця») (т.1, а.с. 174).

07 вересня 2017 р. посадовими особами ПАТ «Укрзалізниця» було запропоновано ОСОБА_2 зайняти посаду головного спеціаліста відділу Департаменту.

09 вересня 2017 р. ОСОБА_2 засобами поштового звязку подав письмову заяву на адресу ПАТ «Укрзалізниця» про прийняття його на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця», яка була отримана відповідачем 13 вересня 2017 р. (т.1, а.с. 23, 24).

06 вересня 2017 року позивач отримав особисто свою трудову книжку та наказ про його звільнення.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (надалі ПАТ Укрзалізниця) є юридичною особою, засновником якої є Держава України (т.1, а.с. 150-162).

Відповідно до Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ від 02 вересня 2015 р. № 735, визначення та затвердження організаційної структури товариства та його штатного розпису, встановлення чисельності працівників, прийняття та звільнення працівників апарату управління товариства, відноситься до компетенції ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно до штатного розпису станом на 28 березня 2017 року Дорожній учбово-методичний центр охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» рахував 10 працівників (а.с. 195).

Згідно до п.п. 1.2, 1.2.2. протоколу № Ц-57/42 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 24 травня 2017 р. «Про реорганізацію діючої системи управління охорони праці та промислової безпеки» вирішено ліквідувати з 11.09.2017р. структурні підрозділи, в тому числі Дорожній учбово-методичний центр охорони праці регіональної філії «Одеська залізниця» (а.с. 165-166).

Згідно до Наказу № 200-н/од від 10 липня 2017 року «Про приведення штатного розпису апарату регіональної філії «Одеська залізниця» до затвердженої структури» вирішено вилучити з 11.09.2017 року із штатного розпису апарату регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» службу охорони праці чисельністю 10 штатних одиниць, в тому числі і начальника служби 1 (а.с. 64).

У відповідності до Наказу № 199-н/од від 10 липня 2017 р. «Про приведення штатного розпису апарату регіональної філії «Одеська залізниця» до затвердженої структури», вирішено вилучити з 11 вересня 2017 р. зі складу виробничих підрозділів господарської служби регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Дорожній учбово-методичний центр охорони праці чисельністю 10 штатних одиниць, в тому числі і начальника центру -1 (а.с. 65).

На виконання рішення правління ПАТ «Укрзалізниця», у відповідності до протоколу № Ц-57/42, наказом від 31 травня 2017р. № 350, затверджено нову структуру Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 106).

У відповідності до вказаної структури Департаменту Навчально-методологічний центр охорони праці та промислової безпеки, після реорганізації мав 8 осіб працівників (а.с. 107).

Пунктами 5.2, 5.3, 5.4, 5.5.3 Положення «Про Департамент охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця»» передбачено, що вказаний Департамент очолює Директор, який призначається на посаду та звільняється з посади рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця». Інші працівники Департаменту призначаються на посади і звільняються з них у встановленому порядку. Директор Департаменту подає пропозиції правлінню ПАТ «Укрзалізниця» щодо прийняття на роботу, переведення, звільнення працівників Департаменту згідно із законодавством (а.с. 108-114).

У звязку із утворенням нової структури згаданого Департаменту, листом від 29 серпня 2017р. № Ц-6-25/2215-17, керівникам регіональних філій надано доручення відрядити (забезпечити явку) працівників служб охорони праці, навчально-методичних центрів та вагонів охорони праці регіональних філій до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» для оформлення документів на переведення до новоствореного Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» та відповідного проходження, у звязку із цим, інструктажів з охорони праці та протипожежної безпеки, серед яких також зазначений і ОСОБА_2, якого викликали на 07 вересня 2017 року до м. Києва (т.1, а.с. 115-120, 124).

Листом від 31 серпня 2017 р. № Ц-6-25/2241-17 директору регіональної філії Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (структурний підрозділ ПАТ «Укрзалізниця») надано доручення щодо необхідності звільнити (за переведенням) для подальшої роботи в Департаменті охорони

праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» 17 працівників служби охорони праці та дорожнього учбово-методичного центру регіональної філії «Одеська залізниця», серед яких зазначено і прізвище ОСОБА_2 із зазначенням його посади до звільнення (т.1, а.с. 122).

07 вересня 2017 року позивач прибув до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» з метою оформлення документів на переведення та подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця».

ОСОБА_2 було запропоновано вакантну посаду головного фахівця Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру Департаменту хорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця», із урахуванням резолюції виконуючого обовязки голови правління ПАТ «Укрзалізниця», та відповідно до листа-подання від 29 серпня 2017 р. № Ц-6-25/2225-17р (т.1, а.с. 81-82).

Однак, у присутності відповідальних працівників Управління охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» та Департаменту управління персоналом та соціальної політики ПАТ «Укрзалізниця», ОСОБА_2 від запропонованої посади головного фахівця відмовився, що зафіксовано у ОСОБА_6 від 07 вересня 2017 р., складеному трьома особами (а.с. 79, 96).

08 вересня 2017 року на посаду начальника Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки було прийнято ОСОБА_3, що підтверджується наказом № 2309/ос від 07 вересня 2017 року, який продовжує на сьогоднішній день працювати на вказаній посаді. (а.с.133).

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона займає посаду начальника Одеського відділу охорони праці та промисловості безпеки Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця». 07 вересня 2017 р. вона, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, Власько, всі приїхали до м. Києва, оскільки були останньою групою, які ще не написали заяви про працевлаштування на роботу. Всі разом вони пройшли до Актового залу ПАТ, а ОСОБА_2 не пішов, так як очікував свого адвоката, який повинен був прийти. До неї, як до начальника, поставили запитання, чому до залу не зайшов ОСОБА_6, тому вона вийшла на поріг, але ОСОБА_6 там не знайшла. Вона повернулася на співбесіду, за результатами яких вони всі разом (крім ОСОБА_2А.) написали заяви по працевлаштування на запропоновані посади та поїхали на вокзал. В її присутності та присутності інших робітників ОСОБА_2 пропонували написати заяву на перехід на посаду головного фахівця, але він відмовився. За результатами вказаної реорганізації, яка відбулася в ПАТ, всі особи були працевлаштовані на нижчі посади, в тому числі і вона, але в грошовому еквіваленті всі виграли.

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона займає посаду заступника начальника Одеського регіонального відділу по контролю охорони праці трудової та промислової безпеки Департаменту охорони ПАТ «Укрзалізниця». У ПАТ відбулася реорганізація, тому всі співробітники написали заяви про звільнення у звязку із переведенням, однак ніхто з робітників не знав, які посади їм будуть пропонувати. Свідку було відомо зі слів співробітників про те, що ОСОБА_2 бажав зайняти тільки посаду начальника, тому від запропонованої посади відмовився.

Таким чином, зазначені свідки підтвердили факт реорганізації та скорочення штатів на відповідному підприємстві; факт пропонування позивачу посади головного фахівця відділу, від якої він відмовився.

Крім того, на протязі всього часу розгляду справи в суді першої інстанції, позивачу представником відповідача пропонувалося отримання вакантної посади головного фахівця Департаменту, але позивач відмовився.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що, оскільки позивачем правомірність його звільнення з роботи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України у передбаченому діючим законодавством порядку не оспорювалась, тому вказане не є предметом дослідження в рамках вказаної цивільної справи.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (ч. 2 ст. 2 КЗпП України).

У відповідності до ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові

заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу (ч. 1 ст. 22 КЗпП України).

Водночас, і саме видання наказу про прийняття на роботу не є достатнім для висновку про укладення трудового договору і виникнення трудових правовідносин, якщо сторонами не досягнуто згоди щодо умов праці або працівника фактично не допущено до її виконання або він сам не приступив до роботи. Виданий наказ у цьому разі може бути скасовано, хоча законодавство прямо не передбачає можливості скасування наказу про прийняття на роботу.

Згідно ст. 36 ч. 5 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

У відповідності до ч.ч.2,3 ст. 24 КЗпП України, при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору (ч. 5 ст. 24 КЗпП України).

При цьому, чинне трудове законодавство не містить певних критеріїв, за якими роботодавець має обов'язок прийняти на роботу ту чи іншу особу, тим більше без погодження відповідної посади.

Разом з цим, судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника (п. 19 Пленуму).

Як вказується в п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при обґрунтованості позову суд рішенням зобов'язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення - з першого робочого дня наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи (якщо була обумовлена інша дата - з цієї дати), з іншими особами з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу (надалі Пленум).

Таким чином, систематизуючи вищезазначені вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не може бути відмовлено в укладенні трудового договору в порядку переведення при дотриманні певного його порядку, який повинен передбачати наступні умови: 1) наявність заяви працівника з проханням про переведення на інше підприємство; 2) згода на таке переведення власника підприємства, на якому працює працівник; 3) згода на переведення власника підприємства, на яке переводиться працівник; 4) узгодженість зайняття відповідної посади та істотних умов праці.

Тобто, на думку суду, погодження повинно мати місце між керівниками підприємств, організацій чи установ, які мають статус юридичної особи, з відповідною цивільною правоздатністю та дієздатністю, оскільки при вирішенні будь-якого спору, в тому числі щодо прийняття на роботу, саме юридична особа може бути відповідачем чи позивачем у справі (ч. 2 ст. 80 ЦК України).

Крім того, працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою повинна бути узгоджені всі умови праці, тобто досягнута угода, за якою працівник зобов'язується виконувати певну роботу, визначену цією угодою, з дотриманням правил внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці тощо.

Таким чином, у рішенні суду вірно зазначено, що позивачем не доведений факт отримання відмови ПАТ «Укрзалізниця» у прийнятті на роботу на запропоновану посаду, напроти, в матеріалах справи містяться листи від 29 серпня 2017 р. № Ц-6-25/2225-17 та 31 серпня 2017 р. № Ц-6-25/2241-17, які підтверджують намір роботодавця прийняти його на роботу за переведенням, вказане також підтвердили і свідки під час розгляду справи в суді, та вказане фактично не оспорювалося самим позивачем.

Підсумовуючи вищенаведене, не досліджуючи питання, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення позивача у звязку із переведенням, оскільки вказане не є предметом спору; приймаючи до уваги, що на підприємстві відбулася реорганізація зі скороченням штату; відповідач мав право на власний розсуд, з урахуванням норм чинного законодавства та наданих йому повноважень, вирішити питання щодо призначення будь-якого працівника на вакантну посаду; позивач самостійно та добровільно написав заяву про звільнення без зазначення відповідної посади та без надання відповідного пакету документів; порядок переведення дотримано не було, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо всіх умов праці в тому числі і посади; фактична узгодженість між керівниками не відбулася, що ставить під сумнів законність такого погодження; фактичний допуск до роботи також не відбувся; підстав для переважного права позивача на зайняття вакантної на той час посади не встановлено; враховуючи відсутність вакантної посади начальника Департаменту на час розгляду справи в суді, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що позивач обрав невірний спосіб захисту, від запропонованої посади, тобто працевлаштування, особисто відмовився, тому його права не є порушеними, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Приймаючи до уваги відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача укласти з позивачем трудовий договір, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні решти позовних вимог, які є похідними від первісних, зокрема про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та судових витрат, допуску до негайного виконання рішення суду .

Колегія суддів вважає необґрунтованим доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідач порушив істотні умови при переведенні, оскільки посада начальника Департаменту існувала, ОСОБА_5 мав намір її очолити, змінилася лише підпорядкованість підприємства, а не її функції; позивача про зміну істотних умов праці за 2 місяця не попереджали; оскільки позивач 09 вересня 2017 р. подав письмову заяву про працевлаштування на посаду начальника, але йому і досить ніякої відповіді не надали, не прийняти його на роботу відповідач не має права, тому права позивача порушені.

Так, відповідно до п.п. 5 п. 102 Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ від 02 вересня 2015 р. № 735, у редакції постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 682, визначення та затвердження організаційної структури товариства та його штатного розпису, встановлення працівників, прийняття та звільнення працівників апарату управління товариства відноситься до компетенції правління ПАТ «Укрзалізниця». Так, на виконання рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» (протокол -57/42 Ком.т.), наказом від 31 травня 2017 року № 350, затверджено нову структуру Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця». У звязку із утворенням нової структури згаданого департаменту, листом від 29 серпня 2017 р. № Ц-6-25/2215-17 керівникам регіональних філій та філії «Пасажирська компанія» надано доручення відрядити (забезпечити явку) працівників служб охорони праці, навчально-методичних центрів та вагонів зони праці регіональних філій до центрального апарату ПАТ «Укрзалізниця» для оформлення документів на переведення до новоствореного Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця», та відповідного проходження у звязку із цим інструктажів з охорони праці та протипожежної безпеки.

Листом від 31 серпня 2017 р. № Ц-6-25/2241-17, директору регіональної філії Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (структурний підрозділ ПАТ «Укрзалізниця») надано доручення щодо необхідності звільнити (за переведенням) для подальшої роботи в Департаменті охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» 17 працівників служби охорони праці та дорожнього учбово-методичного центру регіональної філії «Одеська залізниця», серед яких зазначено і прізвище позивача із зазначенням його посади до звільнення.

Апелянту, з урахуванням резолюції в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» до листа-подання від 29 серпня 2017 № Ц-6-25/2225-17, запропоновано вакантну посаду головного фахівця Одеського навчально - методотодологічного відділу навчально-методологічного центру Департаменту охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця». Тобто, правлінням ПАТ «Укрзалізниця» погоджено переведення ОСОБА_2 на посаду головного фахівця Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки. Але, у присутності відповідальних працівників Управління охорони праці та промислової безпеки ПАТ «Укрзалізниця» та Департаменту управління персоналом та соціальної політики ПАТ «Укрзалізниця», позивач від запропонованої посади головного фахівця відмовився (відмовився давати письмову згоду на запропоновану посаду). Факт відмови позивачем від запропонованої вакантної посади зафіксовано у ОСОБА_6 від 07 вересня 2017року. Тому посада, на яку претендує позивач, не є вакантною та не була вакантною станом на 13 вересня 2017 р. Отже, апелянтом не було дотримано вимог ст.ст. 22, 24 КЗпП України, від запропонованої посади він відмовився, а тому його права не порушені.

Крім того, колегія суддів враховує, що Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) №698/ос від 05 вересня 2017 року ОСОБА_2А.у встановленому законом порядку не оскаржив.

Згідно ч.2 ст. КЗпП України, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Таким чином, приймаючи до уваги, що запропонована ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 посада головного фахівця Одеського навчально-методологічного відділу навчально-методологічного центру охорони праці та промислової безпеки є переміщенням на інше робоче місце, оскільки відбувається в межах того жпідприємства, у межах спеціальності та кваліфікації апелянта, попередження останнього про зміну істотних умов праці за 2 місяця не вимагалось.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 20 грудня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

ОСОБА_11