233 Справа №2-226/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Клугер Т.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», первісний стягувач Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 ОСОБА_2», боржник - ОСОБА_3, - «про відновлення втраченого судового провадження за цивільною справою № 2-226/10» -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою, в якій просить відновити втрачене судове провадження в частині рішення Центрально-Міського районного суду міста Макіївка Донецької області по справі №2-226 від 28.09.2010р. про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, пославшись на таке:

28.09.2010 р. Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області винесено рішення по справі №2-226 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 2062442 грн. 71 коп., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30,00 грн. на користь ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2».

17.06.2016 р. між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №014/11-175/0676 від 26.10.2007 р., укладеним між ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_3, перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

17.06.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №014/11-175/0676 від 26.10.2007 р., укладеним між ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_3, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Метою відновлення втраченого судового провадження є заміна сторони виконавчого провадження.

Учасники справи про час та місце розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження повідомлені належним чином.

Враховуючи зібрані та перевірені матеріали, суд дістає таких висновків.

Статтею 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити (ч.1). В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які доказ досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження (ч.2). У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і розяснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів (ч.3).

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї документів, рішення в цивільній справі № 2-226/10 за позовною заявою ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2010 року №014/11-175/0676 у розмірі 2062442,71 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн., ухвалене 28.09.2010 р. Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області.

Право грошової вимоги за кредитним договором №014/11-175/0676 від 26.10.2017 р., укладеним між ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_3, на підставі договору про відступлення права вимоги № 114/21 від 17.06.2016 р. перейшло до ПАТ «ОСОБА_4 банк», на підставі договору про відступлення права вимоги № 265/ФК-16 від 17. 06.2016 р. - до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.4-13).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 р. була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам. Зокрема, для справ, підсудних Центрально-Міському районному суду м. Макіївки, визначена підсудність Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд вбачає підстави для відновлення втраченого судового провадження, виходячи з такого.

Відповідно до ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст.489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Стаття 494 ЦПК України передбачає, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судом встановлено, що 28 вересня 2010 року Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області було ухвалено рішення в цивільній справі № 2-226/10 по суті заявлених позовних вимог.

Факт ухвалення відповідного рішення, зміст цього рішення, склад учасників процесу підтверджується повною копією електронного рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 28 вересня 2010 року із Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про доступ до судових рішень» У текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу, не можуть бути розголошені відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями.

Відповідно до п.24 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень дозвіл на повний доступ до судових рішень надається, зокрема, суддям.

Повний доступ до судових рішень - режим доступу до внесених до Реєстру електронних копій судових рішень, який передбачає можливість одержання та використання інформації, що міститься у Реєстрі, зокрема відомостей, які не можуть бути розголошені в судових рішеннях, відкритих для загального доступу.

Тож при здійсненні судочинства законодавство України наділяє суд повноваженнями використовувати судове рішення, текст якого внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Отже, копія електронного рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 28 вересня 2010 року із Єдиного державного реєстру судових рішень є належним та допустимим доказом у цій справі.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Макіївка Донецької області.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення може бути встановлено спеціальний порядок; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Цивільні справи, що перебували в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області, у зв'язку із дією розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 р. щодо зміни територіальної підсудності справ, до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області не надходили.

Виходячи із зазначених обставин, суд вважає доведеним факт втрати судового провадження, про відновлення якого просить заявник.

Для відновлення тексту процесуальних судових рішень за зазначеним судовим провадженням використано електронні копії процесуальних документів, постановлених Центрально-Міським районним судом Донецької області. Електронна копія рішення суду першої інстанції підписана електронним цифровим підписом судді відповідно та внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.3 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень».

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відновити втрачене судове провадження в частині точного і повного змісту рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті заявлених позовних вимог.

Тож заява про відновлення втраченого судового провадження підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.488-495 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про відновлення втраченого судового провадження задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження в цивільній справі № 2-226/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалене 28 вересня 2010 року Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області,

в частині рішення суду першої інстанції:

«

Справа №2-226/10

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області в складі:

Головуючого судді Сіренко М.О.

При секретарі Околот Д.І.

За участю представника позивача ОСОБА_4

Представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Макіївки цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» в особі Донецької обласної дирекції до ОСОБА_3 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» , за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» «Про розірвання кредитного договору»,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2009 року ПАТ «ОСОБА_1 банк ОСОБА_2» звернулось в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 432 271 грн. 31 коп. та судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/11-175/0676. Згідно положень кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 1 280 100,00 грн. строком до 26 жовтня 2017 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами. У відповідності з п.п 1.3, 5.1 кредитного договору Позичальник зобов*ячався здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів. Так, станом на 01.06.2009 року відповідач свої зобовязання щодо графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом не виконує і заборгованість перед банком становить1 432 271,31 грн. Згідно п. 9.1, 9.3 кредитного договору , у випадках невиконання Позичальником умов договору, ОСОБА_1 має право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Позичальник зобовязаний виконати вимогу Кредитора про дострокове погашення грошових зобовязань за кредитним договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її предявлення. 6 липня 2009 року на адресу відповідача був надісланий лист-попередження про порушення умов кредитного договору, з вимогою достроково повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування ним та пеню, але до теперішнього часу з боку відповідача не було здійснено жодних дій, щодо погашення заборгованості за кредитом.

У вересні 2010 року позивач збільшив розмір своїх вимог, зазначив, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 27 липня 2010р. складає 2 062 442,71 грн., вказану заборгованість вони просять стягнути з відповідача та стягнути судові витрати.

В лютому 2010 року ОСОБА_3 звернулася з зустрічним позовом до ВАТ «ОСОБА_1 банк ОСОБА_2» про розірвання кредитного договору від 26.10.2007 року, стягнення судових витрат /а.с. 34-37/

Свої вимог позивач мотивував тим, що 26.10.2007 року між нею та банком був укладений кредитний договір за № 014/11-175/0676, відповідно до якого їй був наданий на споживчі ціли кредит у розмірі 1280 100,00 грн. Зазначений кредит вона повинна була повернути відповідачу в порядку та на умовах визначених кредитним договором. Укладаючи кредитний договір вона виходила з того, що існуючі на той час обставини та її майновий стан були сприятливі для укладання кредитного договору. Оскільки, у державі спостерігалась фінансова стабільність, незмінність курсу національної валюти по відношенню до американського долару, відбувався щорічний ріст економіки, а також інші сприятливі фактори. Також, її впевненість у належному виконанні грошових зобовязань була підкріплена її чоловіком ОСОБА_5, який також мав достатній заробіток для того, щоб у непередбачуваних ситуаціях підстрахувати її та забезпечити необхідний фінансовий рівень. Але, починаючи з 2008 року, внаслідок всесвітньої економічної кризи на валютному ринку України, її фінансовому та економічному секторах спостерігаються суттєви зміни, які негативно вплинули на її майновий стан. Так, значно зменшилась не тільки сума її доходу, а й вартість належного їй нерухомого майна, яким вона забезпечувала виконання своїх грошових зобовязань перед відповідачем. Зміни у її фінансовому стані перешкоджають їй не тільки у виконанні грошових зобовязань, а й взагалі у забезпеченні собі необхідного рівня життя. Також, у жовтні 2009 року вона розірвала шлюб з чоловіком, на якого вона розраховувала як на свого фінансового гаранта. В момент укладання договору ні вона, ні відповідач не знали, і не могли передбачити, що така зміна настане, і що вона буде зумовлена причинами, які заінтересована сторона не зможе усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які він неї вимагаються. Вона би не укладала спірний кредитний договір, у разі якщо їй було б відомо про настання наведених вище обставин. У відповідності до ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали його на інших умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 262 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.. Враховуючи, що відповідач відмовляється у добровільному порядку привести кредитний договір у відповідності до обставин, які істотно змінилися, вона вимушена звернутися до суду. Тому, просила суд, розірвати кредитний договір від 26.10.2007 року, припинити нарахування відсотків за користування кредитом з моменту розірвання кредитного договору, стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник ПАТ «ОСОБА_1 банк ОСОБА_2» підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, а зустрічний позов не визнав, пояснив, що підстав для розірвання кредитного договору не має.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась, надала суду клопотання з проханням справу розглядати у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню, а зустрічний позов підтримав у повному обсязі, і просив його задовольнити.

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідів надані в справі докази, прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 014/11-175-0676, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 1 280 100 грн. строком до 26.10.2017 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами /а.с. 5-6/.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за укладеним кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим, станом на 27 липня 2010 року заборгованість за кредитним договором складає 2 062 442,71 грн., з яких 1 214 763,97 грн. залишок заборгованості по кредиту; 287 887,28 грн. заборгованість по відсоткам; 176856,12 грн. пеня за порушення строків погашення судної заборгованості; 382935,34 грн. пеня за порушення строків погашення відсотків.

Доводи ОСОБА_3 про те, що невиконання обовязків за кредитним договором виникло не з її вини, а внаслідок надзвичайних невідворотних зовнішніх обставин, які не залежать від її волі, є безпідставними і недоведеними, оскільки відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Тому, з ОСОБА_3 на користь банку необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 062 442, 71 грн.

Щодо вимог ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 652 ч.2 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які він неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Посилаючись на вищезазначені підстави розірвання договору, вони позивачем не мотивовані і не обґрунтовані.

На підставі викладеного, беручи до уваги відсутність будь-яких підстав для розірвання кредитного договору від 26 жовтня 2007 року, а тим самим необґрунтованість вимог позивача, суд відмовляє в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_3

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідача ОСОБА_3 на користь банку необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк ОСОБА_2» - . задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк ОСОБА_2» заборгованість за кредитним договором від 26 жовтня 2010 року № 014/11-175/0676 у розмірі 2 062 442,71 грн. (два мільйони шістдесят дві тисячі чотириста сорок дві) грн.. 71 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк ОСОБА_2» про розірвання кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя М.О. Сіренко».

Судове рішення у справі №2-226/10 про відновлення втраченого судового провадження може бути оскаржено лише в частині дій суду щодо відновлення втраченого провадження в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя