16 січня 2018 року м.Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленко П.Л., за участі секретаря судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Токмак Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Токмацький районний відділ управління ДМС у Запорізькій області,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що є власником квартири №11 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Шевченка, 51. У вказаній квартирі зареєстрована її онука, відповідач ОСОБА_2
З липня 2013 року відповідач не мешкає за місцем реєстрації без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користується більше визначеного законодавством строку, з реєстрації не знімається, що позбавляє позивача права повноцінно здійснювати право власності. Відповідно до вище викладеного вважає, що відповідач є такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Тому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №11 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Шевченка, 51.
Позивачка подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутність.
Відповідач в судові засідання, призначені на 15.12.2017, на 16.01.2018 не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України; заперечень проти позову не надала, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило.
Представник Токмацького районного відділу управління ДМС у Запорізькій області в судові засідання, призначені на 15.12.2017, на 16.01.2018 не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України та ухвалив про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцію Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 є власником квартири №11 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Шевченка, 51, що підтверджується договором дарування від 22.02.1999, посвідченим нотаріусом Токмацького нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованим в реєстрі за номером 157 та свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС №108652, виданим 17.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №10-06/4490 від 06.12.2017, виданої відділом реєстрації Токмацької міської ради, у вказаній квартирі з 29.11.2011 і по теперішній час зареєстрована відповідач ОСОБА_2
Факт тривалого не проживання ОСОБА_2 у спірному помешканні, підтверджено письмовими доказами довідкою від 13.11.2017, виданою ПП «Токмак-Центр» та довідкою від 13.11.2017, посвідченою ПП «Токмак-Центр».
За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Суд встановив, що позивач є власником квартири №11 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Шевченка, 51.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Суд встановив, що відповідач зареєструвала своє місце проживання за адресою будинку 29.11.2011, але не проживає в ньому з липня 2013 року.
Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За змістом ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що є підстави визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Крім того, право відповідачем не оспорюється.
Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 223, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Токмацький районний відділ управління ДМС у Запорізькій області задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №11 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Шевченка, 51.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір в розмірі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: