АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

16 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України, третя особа: заступник Генерального прокурора України Сакваралідзе Давід Георгійович, про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерськогорайонного суду м. Києва від 25 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка складена ним 24.11.2017.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

В силу вимог п. 11 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VII, який набрав чинності з 15.12.2017, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року апеляційну скаргу, подану ОСОБА_2, залишено без руху, оскільки апеляційна скарга оформлена в порушення вимог, встановлених ч. 5 ст. 295 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на час постановлення ухвали, а також не сплачено судовий збір у розмірі, визначеному законом. Судом надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримана апелянтом 12.12.2017 (т. 2, а.с. 173).

22 грудня 2017 року на виконання ухвали суду від 05.12.2017 ОСОБА_2 надіслав клопотання, в якому зазначив, що він як особа, яка перебуває під вартою не має фізичної можливості сплатити судовий збір. Крім цього, зазначав, що цивільним процесуальним законодавством не регулюється питання щодо сплати судового збору, особами, які перебувають під вартою.

Дійсно, Цивільним процесуальним кодексом України не регулюється питання щодо сплати судового збору.

Разом з цим, питання щодо сплати судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір», яким не передбачено звільнення осіб, які перебувають в місцях попереднього ув'язнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у цивільній справі.

Законом України «Про судовий збір» та положеннями ст. 136 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, врегульовано питання про звільнення від сплати судового збору, яке вирішується судом з урахуванням майнового стану сторони. З клопотанням про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_2 не звертався. Доказів на підтвердження тяжкого майнового стану не надавав.

Факт тримання ОСОБА_2 під вартою не доводить тяжкого майнового становища позивача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, діючи через свого представника ОСОБА_4, в лютому 2016 року звертаючись до суду першої інстанції з позовом сплатив судовий збір у визначеному законом розмірі, що підтверджується квитанцією (т. 1, а.с. 1-а).

Поряд з цим апелянтом не виконано вимоги ухвали суду від 05.12.2017, не усунуто недоліки та не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року у встановленому законодавством розмірі, що становить 606,32 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, у разі не надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, до апеляційної скарги застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо надання документівщо підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, передбачена ч. 2 ст. 297 ЦПК України (в редакції 2004 року), яка кореспондується з положеннями п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017,не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 357 ЦПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 121, 297 ЦПК Українип. 8 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ч. 6 ст. 147, абз. 3 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану 24 листопада 2017 року, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя:

Єдиний унікальний номер: 757/6347/16-ц

Провадження: № 22-ц/796/1319/2018

Головуючий у суді першої інстанції: Новак Р.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.