Справа № 713/2-274/2010
У Х В А Л А

про продовження строку виконання ухвали

про залишення апеляційної скарги без руху

24.07.2018 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Куштан Б.П. перевіривши форму та зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 18 травня 2010 року за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді від 03 липня 2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху у зв'язку з пропуском строків на апеляційне оскарження рішення Хустського районного суду від 18 травня 2010 р.

На виконання вимог цієї ухвали представником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 була подана заява від 12 липня 2018 р.

Однак, зі змісту цієї заяви не вбачається виконання вимог ухвали судді від 03 липня 2018 р., а навпаки, представник указаного відповідача вдався до аналізу та спростування обставин, указаних суддею-доповідачем в ухвалі від 03 липня 2018 р.

Задля дотримання прав особи на апеляційне оскарження судового рішення і допуску до правосуддя суддя-доповідач вважає можливим продовжити термін виконання вимог ухвали судді від 03 липня 2018 р. із таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.76 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч.9 ст.74 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, навіть після його звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Так, в ухвалі судді від 03 липня 2018 р. було вказано, що у справі міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким ОСОБА_1 було повідомлено про судове засідання 30 жовтня 2009 р. (а.с.78). У подальшому виклик сторін, у тому числі ОСОБА_1, здійснювався шляхом оголошення у пресі (а.с.91-92, 100-101). Про судове засідання, яке було призначене на 17 травня 2010 р., апелянт повідомлявся через пресу (а.с.101). Окрім того, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримала копію судового рішення 29 травня 2010 р. (а.с.112).

Апеляційний суд на стадії вирішення питання про прийняття до апеляційного провадження апеляційної скарги не встановлює справжність чи несправжність підпису тієї чи іншої особи, можливість чи неможливість особи ознайомитися зі змістом оголошення у пресі, а лише констатує, що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким ОСОБА_1 було повідомлено про судове засідання 30 жовтня 2009 р., оголошення у пресі, яким повідомлялися усі учасники процесу про судові засіданняі рекомендоване повідомлення про вручення судового рішення (а.с.78,91-92,100-101, 112).

Обов'язок доказування у силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України про отримання чи не отримання судових повісток і рішення суду першої інстанції лежить саме на відповідачеві, а не суд апеляційної інстанції має встановлювати справжність чи несправжність підпису апелянта на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

Отже, суд першої інстанції дотримався вимог цивільно-процесуального закону щодо повідомлення сторін по справі про час і місце її розгляду та дотримався обов'язку щодо надіслання копії судового рішення. Натомість, тут має велике значення безпосередня зацікавленість сторони в ході розгляду справи та її остаточного вирішення.

Так, акцентуючи увагу на своїх правах, сторона відповідача зовсім забула про свої обов'язки.

Зокрема, відповідно до ст. 77 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

ОСОБА_1 стверджує, що з 02.02.2010 р. перебувала за межами України, у зв'язку з чим не могла фізично отримати судову повістку та копію судового рішення, однак не повідомила суд про це, хоча положення ст.77 ЦПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачають такий обов'язок сторін.

Стосовно довідки, на яку посилається апелянт в обґрунтування доводів щодо поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження, належить зауважити таке (а.с.234).

По-перше: вказана довідка наявна у матеріалах справи у вигляді ксерокопії, а не оригіналу як на це посилається представник відповідача у своїй заяві від 12 липня 2018 р.

По-друге: ця довідка свідчить лише про те, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «ЕнергоГруп» із 02 лютого 2010 р. по теперішній час. Тобто, не підтверджує того факту, що на момент розгляду справи в суді, в т.ч. 29.05.2010 р. (вручення копії судового рішення), ОСОБА_1 перебувала за межами України.

Ухвалою судді від 03 липня 2018 р. ОСОБА_1 було запропоновано вказати інші підстави для поновлення строку, однак сторона відповідача вдалася до суб'єктивної оцінки доводів, указаних в ухвалі судді, на предмет їх достовірності, допустимості та відповідності фактичним обставинам справи, що аж ніяк не входить до компетенції учасника справи на цій стадії.

Залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку з пропуском строків на апеляційне оскарження - це не обмеження у доступі до правосуддя чи безумовна відмова у відкритті апеляційного провадження, а це - обов'язок суду, передбачений нормами цивільно-процесуального закону (ч.3 ст.357 ЦПК України), який зобов'язує суддю-доповідача залишити апеляційну скаргу без руху, якщо вказані особою підстави для поновлення строку визнані не поважними.

Відповідно до ч.2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У контексті наведеного суддя-доповідач вважає можливим продовжити ОСОБА_1 строк на виконання вимог ухвали судді від 03 липня 2018 р., який не може перевищувати десять днів із дня вручення копії цієї ували.

Керуючись ч.2 ст.127, ст.ст.185,354,357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

1. Продовжити ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали судді апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2018 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 18 травня 2010 року за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, про що повідомити заявника та надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення копії цієї ували.

2. Роз'яснити заявнику, що в разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк йому буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.П. Куштан