Справа № 307/748/18
Провадження № 2/307/707/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві зазначив, що із відповідачкою ОСОБА_2 він проживав у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року по 2016 рік, від яких в них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення їхніх із відповідачкою відносин залишився проживати із матірю, яка переїхала па постійне місце проживання до своїх батьків. Відповідачка поїхала на заробітки в Росію, догляд за дитиною здійснювали батьки відповідачки, які мають схильність до вживання алкогольних напоїв. За час проживання із матірю, ОСОБА_4 не відвідував дитячий садок, не відвідував підготовчі заняття до школи, що підтверджується відповіддю Бедевлянської сільської ради на адвокатський запит. 20 вересня 2017року ОСОБА_4 виповнилося 6 років, однак він не був записаний до школи. Окрім того, він не вмів сам одягнутися, помитися, нічого не знав про особисту гігієну, не знав рахувати, малювати не впізнавав жодної букви та не вмів робити дії, які притаманні дітям його віку, що в черговий раз підтверджує неналежний догляд та виховання за малолітньою дитиною. Оскільки він є батьком ОСОБА_5, то вважає за не допустимим проживання його сина в таких умовах, а тому син повинен проживати саме з ним, а не з його матір'ю. Він має постійне місце проживання, власний будинок зі всіма зручностями та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, фінансово забезпечений, може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживає поряд із мамою (в одному дворі), яка йому буде допомагати у вихованні сина у випадку його відсутності. Також, важливою обставиною при визначенні місця проживання дитини є те, що ОСОБА_5 записаний до Грушівської ОСОБА_6 ст., де з вересня 2018 року буде навчатися. Позивач зазначив, що відповідачка не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, мешкає у будинку із батьками, які систематично вживають алкогольні напої та організовують пяні застілля, залишає дитину під їх наглядом на довгі періоди часу під час свого виїзду на заробітки. Крім того, будинок відповідачки не облаштований у повному обсязі всім необхідним для розвитку сина, відповідачка не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання, дитина постійно скаржиться на стан здоровя, погано одягнута, постійно просить забрати його додому.

Просить визначити місце проживання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним за адресою Тячівський район, с. Грушево, вул. Незалежності (Радянська) 6.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5, де батьком записано ОСОБА_1 (а.с.14).

Після припинення фактичних шлюбних стосунків між сторонами неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_1

Довідкою виконкому Грушівської сільської ради від 21.03.2018 року за №659 стверджено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно даних погосподарської книги дійсно зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (Радянська), 6 (а.с.11).

Актом обстеження дворогосподарства ОСОБА_1, складеного депутатом Грушівської сільської ради, стверджується, що ОСОБА_5 проживає з батьком та має всі умови для нормального проживання та виховання (а.с.13).

Згідно характеристики виданої виконкомом Грушівської сільської ради, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Радянська), 6, є неодруженим, на території Грушівської сільської ради ніде не працює, виїжджає на сезонні роботи, самостійно виховує сина, за місцем реєстрації характеризується позитивно, з сусідами та односельчанами підтримує хороші відносини (а.с.10).

Згідно висновку органу опіки та піклування Тячівської РДА від 25.05.2018 року за №105 орган опіки та піклування Тячівської РДА рекомендує визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком, ОСОБА_1 за адресою с. Грушово, вул. Незалежності, 6, оскільки умови проживання відповідачки ОСОБА_2 не задовільні та вона відсутня по місцю свого проживання, так як виїхала в Росію на сезонні роботи (а.с.46).

Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

А згідно до ст. ст. 160, 161 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А місце проживання дитини, яка досягла десять років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_1.

При цьому позивач за місцем проживання характеризуються позитивно, забезпечений належними умовами для проживання і здатен створити комфортні умови для проживання і виховання дитини.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд, при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, їх вік, стан здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги факт вже проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, умови його проживання, а також наявність позитивного висновку з цього приводу органу опіки і піклування, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.141, 160, 161 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, в с. Грушово, по вулиці Незалежності, 6, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_9, України на користь ОСОБА_8 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 19 липня 2018 року.

Головуючий: В.І.Бобрушко