РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8265/17

Провадження № 2/643/787/18

25.01.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря Стальмакової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Об'єднаний житлово-будівельний кооператив «РЕКОРД», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Об'єднаний житлово-будівельний кооператив «РЕКОРД», з урахуванням уточнень просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3, (спадкове майно складається із ? частини квартири АДРЕСА_1) та після смерті матері - ОСОБА_4 (спадкове майно складається із ? частин квартири АДРЕСА_1).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батько був членом житлового кооперативу «Рекорд-12», й у зв'язку із повною сплатою пайового внеску за кооперативну квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_3 став власником вказаної квартири.

ОСОБА_3 з 1969 року по 1983 рік перебував в зареєстрованому шлюбі з матір'ю позивача ОСОБА_4. Пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 був повністю сплачений ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_4, тому спірна квартира належала їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках.

05 січня 1983 року було розірвано шлюб ОСОБА_3 із ОСОБА_4, про що був складений актовий запис.

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після їх смерті відкрилась спадщина, яку ОСОБА_1 прийняла як спадкоємець першої черги за законом у зв'язку із фактичним вступом в управління та володіння квартирою АДРЕСА_1 (? частини після смерті свого батька; ? після смерті матері).

У зв'язку із відсутністю реєстрації права власності на спадкову квартиру на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 13.06.2017 та від 11.12.2017 відповідно, якими відмовлено у відкритті спадкової справи та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька та матері відповідно.

У зв'язку із даними обставинами позивач звернулася до суду із зазначеним позовом .

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи за її відсутності

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № від 09.06.2017, 13.09.1969 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (прізвище до шлюбу - ОСОБА_4)(а. с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9).

Згідно боргової розписки (обязательство) від 30 липня 1971 року, ОСОБА_3 вступив до ЖБК «Бдительний» та отримав від житлово - будівельного кооперативу позику у розмірі 2546 руб. строком на 10 років (а.с 14).

Згідно довідки ОК «ОЖБК «Рекорд» №208 від 15.03.2017 ЖБК «Бдительний зареєстрований 22.08.1971, запис №0016873. Згідно рішення Виконавчого комітету Харківської міської Ради депутатів трудящих та президії Харківської обласної Ради професійних спілок №142 від 24.03.1971 ЖК «Рекорд-12» є правонаступником ЖБК «Бдительний», запис №1016873. Протоколом загальних зборів членів ЖБК «Бдительний» №2 від 12.08.1971 було затверджено список членів ЖБК «Бдительний» у кількості 60 чоловік. Відповідно до затверджених списків ОСОБА_3 дійсно був членом кооперативу під.№7. (а.с.18).

Згідно довідки ОК «ОЖБК «Рекорд» №207 від 15.03.2017, ОСОБА_3 був членом житлового кооперативу «Рекорд-12». ЖК «Рекорд-12» знаходиться на обслуговуванні в ОК «ОЖБК «Рекорд», згідно договору про сумісну діяльність б/н від 01.02.2006 (а.с.19).

Вартість квартири №37 була виплачена ОСОБА_3 повністю у розмірі 4040,36 руб. Перший внесок виплачено у серпні 1971року у сумі 1697,00руб. Останній пайовий внесок виплачений у 1980 році (а.с.17).

Квартира №37 складається з 2-х кімнат, загальною площею 44,3кв.м.,житловою площею 30,3 кв.м. на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Із роз'яснень, що містяться у п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 вбачається, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України(254к/96-ВР) норми Сімейного кодексу України (2947-14 ) (далі - СК) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених

Так як шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано 13.09.1969, тобто до набрання чинності Сімейного кодексу України(раніше 1 січня 2004 р.), правовідносини спільної власності подружжя регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю (в редакції на момент повної сплати пайового внеску), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю (в редакції на момент повної сплати пайового внеску) , у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Враховуючи те, що пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 був повністю сплачений ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здобули право власності по ? ідеальних частини квартири АДРЕСА_1 - кожен окремо, та вдвох на квартиру АДРЕСА_1 - в цілому, проте його не зареєстрували.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_3 та після нього відкрилась спадщина (а.с.10).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство.

Оскільки ОСОБА_3 помер до 01.01.2004, до даних правовідносин спадкування застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце , коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до Довідки ОК «ОЖБК «Рекорд» №206 від 15.03.2017, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, на момент своєї смерті постійно мешкав та був постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. На момент його смерті по вказаній адресі разом проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 - дружина; ОСОБА_1 - донька (а.с.16).

Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4, шлюб із ОСОБА_4 розірвано 05.01.1983, остання не є спадкоємцем першої черги в розумінні 529 ЦК УРСР 1963 року та усувається від спадкування належної спадкодавцеві ідеальної частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Таким, чином ОСОБА_1 прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька - ОСОБА_3, у зв'язку із фактичним вступом в управління та володіння ? частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , мати позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, д о складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до Довідки ОК «ОЖБК «Рекорд» №206 від 15.03.2017 та довідки ОК «ОЖБК «Рекорд» №325 від 14.04.2017, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, на момент своєї смерті постійно мешкала та була постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. На момент її смерті по вказаній адресі проживала та була зареєстрована її донька - ОСОБА_1 (а.с.16).

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_4, у зв'язку із фактичним прийняттям в управління та володіння ? частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, а також узгодженої правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної у Листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Таким чином, ? частина квартири АДРЕСА_1, що залишилась після смерті ОСОБА_3 та ? частина квартири АДРЕСА_1, що залишилась після смерті ОСОБА_4 - входить до складу спадщини.

Із постанови приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.06.2017 вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 станом на день смерті в шлюбі з ОСОБА_4 не перебував, шлюб розірвано у 1983році, в іншому зареєстрованому шлюбі не перебував та не проживав однією сім'єю без укладання шлюбу. Інших дітей, крім, ОСОБА_1, спадкодавець не мав. Батьки спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли до відкриття спадщини. За даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (інформаційні довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.06.2017 №48058623. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, інформація щодо належності спадкодавцеві зазначеної вище квартири відсутня. У зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Із постанови приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2017 вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 станом на день смерті була розлучена, шлюб із ОСОБА_3 було розірвано у 1983 році, в іншому зареєстрованому шлюбі не перебувала та не проживала однією сім'єю без укладання шлюбу. Інших дітей, крім, ОСОБА_1, спадкодавець не мала. Батьки спадкодавця померли до відкриття спадщини. За даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (інформаційні довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.06.2017 №48058623 та за отриманням свідоцтва про право на спадщину, як пережившою дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зверталась. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.11.2017 №50078275 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась. У зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на частину вищевказаної квартири , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, яка на день смерті постійно проживав та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим слід розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Оскільки позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, проте не може нотаріально оформити право на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, так як відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та відсутній інший спосіб визнання права на спадкування, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане спадкове майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,128,130, 259,263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Об'єднаний житлово-будівельний кооператив «РЕКОРД», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, та матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т. В. Поліщук