КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4518/2018 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

22 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Приходька К.П., Журба С.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної гвардії України на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі за позовом Головного управління Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація, Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, апеляційний суд, -

У С Т А Н О В И В :
У вересні 2018 року позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року позовну заяву Головного управління Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повернуто відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Головним управлінням Національної гвардії України подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просили ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, передбачені ст. 7 Закону України «Про Національну гвардію України», ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підпиємців та громадських формувань», ст. 92 ЦК України, п. 1,8,9 Положення №346, що призвело до постановлення оскаржуваної ухвали.

Інші сторони даної справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, будь-яких доказів на підтвердження того, що станом на день підписання позовної заяви 19 вересня 2018 року ОСОБА_6 є керівником Головного управління Національної гвардії України та ОСОБА_7 є керівником військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не надано.

Тобто, до позовної заяви не додано жодного документа, який підтверджує право ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підписувати заяви від імені позивачів.

Однак, з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником.
Частина 7 ст. 177 ЦПК України визначає, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.
Згідно ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення або через представника.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що командувач Національної гвардії України призначається на посаду Президентом України за поданням Міністра внутрішніх справ України та звільняється з посади Президентом України.
Згідно з Указом Президента України від 30 грудня 2015 року № 733 ОСОБА_6 призначено командувачем Національної гвардії України, що підтверджує його повноваження на підписання позовної заяви від імені Головного управління Національної гвардії України.
Відповідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про Національну гвардію України» керівники військових частин (підрозділів) Національної гвардії України призначаються за погодженням з Міністром внутрішніх справ України та звільняються з посади командувачем Національної гвардії України
Згідно із наказом командувача Національної гвардії України від 25 квітня 2017 року № 50 о/с ОСОБА_7 призначено командиром військової частини НОМЕР_1 , що підтверджує його повноваження на підписання позовної заяви від іменівійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Оскільки, станом на момент подачі позовної заяви відсутні накази про звільнення з посад ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виданих у порядку ст. 7 Закону України «Про Національну гвардію України», судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у останніх права підписувати дану позовну заяву.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що місцевий суд належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок щодо повернення позовної заяви позивачам, що відповідно до статті 379 ЦПК України, є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Д.О. Таргоній

С.О. Журба

К.П.Приходько