КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1179/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року місто Київ

справа № 2-2195/05

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2005 року, ухвалене під головуванням судді Весельської Т.Ф., у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: орган опіки та піклування Святошинської в місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2005 року ОСОБА_3 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з заявою, в якій просила визнати її доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши її опікуном недієздатної.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що її дочка ОСОБА_1 перебуває на обліку у психіатра психоневрологічного диспансеру №4 міста Києва і в силу психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2005 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку.

Призначено ОСОБА_3 опікуном над недієздатною.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просили рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалися на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яку було визнано недієздатною, не повідомленої належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Зазначали, що справу розглянуто неповноважним складом суду, оскільки рішення ухвалено одноособово без народних засідателів, що є порушенням ч.4 ст.234 ЦПК України у редакції 2004 року.

Вказували, що їх вимога про закриття провадження у справі обумовлена прогалиною чинного ЦПК, який вичерпно регламентує повноваження суду апеляційної інстанції, при цьому апеляційний суд не може повернути справу до суду першої інстанції на повторний розгляд, якщо виявиться, що попереднє слухання відбулося у неповноважному складі.

Вважали, що апеляційний суд не може бути судом, встановленим законом для розгляду цієї категорії справ по суті замість суду першої інстанції.

Від ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, в якому остання вказує, що апеляційна скарга є необґрунтована, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

ОСОБА_5, який є опікуном недієздатної ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник органу опіки та піклування Святошинської в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від органу опіки та піклування Святошинської в місті Києві державної адміністрації до суду надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у відсутність їх представника.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України в редакції чинній на час звернення ОСОБА_3 з даною заявою до суду, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати її доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, оскільки остання в силу психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також просила встановити над ОСОБА_1 опіку, призначивши її опікуном недієздатної.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №620 від 07 червня 2005 року, проведеної за ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2005 року, ОСОБА_1 страждає органічним ураженням головного мозку травматичного ґенезу зі слабоумством (F 04) і за своїм психічним станом вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Частиною 1 ст.60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України у редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваного рішення суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, встановлює над нею відповідно опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Як вбачається з подання органу опіки та піклування Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 01 червня 2005 року №248-А орган опіки рекомендував суду визнати ОСОБА_1 недієздатною та призначити її опікуном ОСОБА_3

Частиною 4 ст.234 ЦПК Україна у редакції кодексу чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення, розгляд справ окремого провадження про визнання особи недієздатною проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів.

Як вбачається з рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2005 року воно ухвалено одноособово суддею Весельською Т.Ф.

Народні засідателі участі у розгляді справи не приймали.

Згідно з п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу розглянуто неповноважним складом суду.

Разом з тим, суд першої інстанції розглянув справу одноособово без народних засідателів, тобто неповноважним складом суду, що є підставою відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України для його скасування.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2005 року з заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки звернулася ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_1

Згідно наданої суду апеляційної інстанції копії свідоцтва про смерть реєстраційний номер НОМЕР_1, виданого 20 листопада 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ганновер ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.14-15).

Так, ч.1 ст.55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво, як і заміна неналежної сторони, означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб'єктівправа або обов'язку в матеріальних правовідносинах.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. У тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов'язані з особою суб'єкта, правонаступництва матеріального, а відтак, і процесуального не може бути.

Тобто, вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, а саме подання до суду заяви про визнання особи недієздатною процесуального правонаступництва не допускають.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи що спірні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опікине допускають правонаступництва, колегія суддіввважає за необхідне закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: орган опіки та піклування Святошинської в місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та встановлення опіки з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.255, 268, 367, 368, 374, 377, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2005 року -скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: орган опіки та піклування Святошинської в місті Києві державної адміністрації про визнання ОСОБА_1 недієздатною та встановлення над нею опіки - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: