Справа № 466/9882/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Едера П.Т.

з участю секретаря Репети К.М.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи Брюховицької селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

13.12.2017 ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, яку в подальшому уточнила та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт приналежності документу, а саме, що заповіт ОСОБА_2, що складений 23 вересня 1994 року в користь ОСОБА_3 та посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою належить ОСОБА_1, а також просить встановити факт прийняття спадщини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року вимогу щодо встановлення факту прийняття спадщини за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи Брюховицької селищної ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишено без розгляду.

Крім цього, в процесі розгляду справи залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Третю львівську державну нотаріальну контору.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що ОСОБА_1 доглядала та опікувала сусідку ОСОБА_2, яка проживала у АДРЕСА_2. Зазначає, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 листопада 1995 року. 23 вересня 1994 року ОСОБА_2 склала заповіт в користь заявника, який посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-5815, відповідно до якого на випадок смерті зробила розпорядження «належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповідаю ОСОБА_3». При цьому прізвище спадкоємця ОСОБА_1 у заповіті було зазначено зі слів спадкодавця ОСОБА_2. У 2017 році заявник звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину було те, що у заповіті від 23 вересня 1994 року ОСОБА_2 зазначено «заповідаю ОСОБА_3». При цьому у заповіті допущено орфографічну помилку і замість «заповідаю ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_3». Встановлення факту того, що заповіт ОСОБА_2, що складений 23 вересня 1994 року в користь ОСОБА_3 та посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою належить ОСОБА_1 є необхідним для прийняття та оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, тому має для заявника юридичне значення. З огляду на таке, звертається до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду заяві. Просить заяву задовольнити. Додатково пояснила, що ОСОБА_2 була російськомовною, похилого віку і називала ОСОБА_1 - ОСОБА_7.

Представник заінтересованої особи Брюховицької селищної ради в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на заяву заінтересованою особою суду подано не було.

Представник заінтересованої особи Третьої львівської державної нотаріальної контори м. Львова в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду заінтересовану особу було повідомлено у встановленому порядку. До суду поступив лист заінтересованої особи з проханням розглянути справу у відсутності представника Третьої львівської державної нотаріальної контори у зв'язку з великою завантаженістю, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заявник висловила думку про можливість розгляду справи за відсутності представників заінтересованих осіб, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності представників заінтересованих осіб на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення заявника, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий 06 листопада 1995 року Брюховицькою селищною радою народних депутатів, запис №53.

23 вересня 1994 року ОСОБА_2 склала заповіт в користь заявника, який посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-5815, відповідно до якого на випадок смерті зробила розпорядження «належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2, заповідаю ОСОБА_3».

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2.

Згідно довідки виданої виконкомом Брюховицької селищної Ради народних депутатів про те, що у відповідності ухвали 12 сесії Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 11.12.1992 «Про зміну назв вулиць в смт. Брюховичі та рішення виконкому №51 від 13.02.1997 «Про впорядкування нумерації будинків та вулиць» будинку АДРЕСА_2.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію, виданої 13.11.17 Виконавчим комітетом смт. Брюховичі м. Львова у квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1

Судом були заслухані показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен з яких підтвердив те, що ОСОБА_1 проживала у АДРЕСА_2 близько 40 років. ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 проживала у її квартирі. Інших родичів та близьких ОСОБА_2 свідки не знають.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що у заповіті ОСОБА_2, що складений 23 вересня 1994 року в користь ОСОБА_3 та посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою була допущена помилка у написанні прізвища заявника, а саме, вона значиться, як «ОСОБА_7» замість «ОСОБА_1».Через наявні розбіжності у написанні прізвища заявника, вона позбавлена можливості реалізувати своє право визначене у заповіті та належно оформити спадкові права.

Враховуючи вищенаведене, заяву слід задовольнити, встановити факт приналежності документу, а саме, що заповіт ОСОБА_2, що складений 23 вересня 1994 року в користь ОСОБА_3 та посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою належить ОСОБА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задовольнити.

Встановити факт приналежності документу, а саме, що заповіт ОСОБА_2, що складений 23 вересня 1994 року в користь ОСОБА_3 та посвідчений Третьою львівською державною нотаріальною конторою належить ОСОБА_1.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання в тридцятиденний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П. Т. Едер