ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/158/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/24761/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 липня 2018 року (суддя Логінова С.М., повне судове рішення виготовлено 20 липня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про розірвання договору купівлі - продажу, визнання недійсними постанови та акту державного виконавця, акту, визнання недійсним державної реєстрації права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звертаючись до суду зазначала, що 16 травня 2008 року уклала із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу з розстрочкою, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М. та зареєстрований в реєстрі за №1953, за умовами якого вона продала житловий будинок №100/2, загальною площею 47,9 кв.м з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га за вказаною адресою, а покупець придбав зазначене майно та сплатив частину коштів в сумі 126250грн., що еквівалентно на час укладення договору 25000 доларів США і зобов'язався сплатити решту суми до 16.05.2009 року. ОСОБА_6 вказує, що ОСОБА_7 у встановлений договором строк розрахунок за договором не провів та, прийнявши і оформивши будинок та земельну ділянку, надав підстави для їх відчуження третім особам з прилюдних торгів. Враховуючи викладене, уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, на підставі ст. 651 ЦК України позивач просила суд розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки від 16 травня 2008 року, укладений між нею та ОСОБА_7 у зв'язку з його істотним порушенням зі сторони покупця; визнати недійсними постанову державного виконавця Городоцького РВДВС Головного територіального управління юстиції та акт про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу житлового будинку з надвірними будівлями №102 та земельної ділянки по АДРЕСА_1; визнати недійсним державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_2 та земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_4, здійсненої на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна, виданих приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Грицою Л.М. від 20.08.2015 р.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 липня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено питання істотності порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу та наскільки продавець позбавився того, на що він розраховував, крім того суд не врахував визнання позову відповідачем та надані позивачкою докази. Апелянтка вказує, що державний виконавець не повідомив боржника ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження, вирішив питання щодо майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності без попереднього визначення частки боржника та виділення її в натурі, що є незаконним та неправомірним. А тому ОСОБА_6 просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечує проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представники позивача, відповідача ОСОБА_7 та Городоцького РВДВС Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області направили клопотання щодо розгляду справи за їх відсутністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для розірвання договору купівлі-продажу 16 травня 2008 року відсутні. Житловий будинок та земельна ділянка вибули з володіння ОСОБА_6 добровільно, на підставі законно вчиненого правочину. Разом з тим, ОСОБА_4 правомірно набуто у власність об'єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку у зв'язку з чим відсутні правові підстави для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на спірне майно. Однак, у ОСОБА_6 залишається право на стягнення грошових коштів з відповідача ОСОБА_7 та відшкодування понесених збитків за несвоєчасний розрахунок.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки з наступних підстав.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено положеннями ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 16 травня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_6 передала (продала), а ОСОБА_7 купив житловий будинок (розмір житлової площі становить 38,9 кв. м, розмір загальної площі 47,9 кв. м, глиняний хлів Б) під АДРЕСА_2 та земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_2, площею 0,10 га, яка надана для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М. та зареєстрований у реєстрі за №1953.

Відповідно до п. 2.1. договору, продаж зазначеного нерухомого майна вчинено за ціною 833 250 грн., з них: продаж житлового будинку з надвірними будівлями вчинено за 19 369 грн., а земельної ділянки за 813 881 грн., що на момент укладення договору за курсом продажу доларів США Національним банком України було еквівалентом 165 000 дол. США.

Розрахунок між сторонами повинен був здійснюватися з розстроченням платежу. В день укладення договору ОСОБА_7 сплатив 126 250 грн., що на час його укладення за курсом продажу доларів США Національним банком України було еквівалентом 25 000 дол. США. Сума, що залишилася тобто 707 000 грн., що на момент укладення договору за курсом продажу доларів СІІІА НБУ було еквівалентом 140 000 дол. США розстрочується та сплачується ОСОБА_7 до 16 травня 2009 року. Факт повного розрахунку та виконання договору мав засвідчуватися заявою продавця, засвідченою нотаріально ( п. 2.1 договору купівлі - продажу від 16.05.2008 року).

Відповідно до п. 3.1. зазначеного договору, він набув чинності з моменту підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації відповідно до вимог ст. 657 ЦК України.

Відповідно до п. 4.1 договору право власності на предмет договору у ОСОБА_7 виникло з моменту державної реєстрації цього договору відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України.

Після оформлення договору купівлі-продажу житлового буднику з надвірними будівлями та земельної ділянки у нотаріуса, ОСОБА_7, зареєстрував у Хмельницькому БТІ своє право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.05.2008 року за реєстраційним №15562281, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 19.05.2008 року за №18868521.

Також на підтвердження права власності на земельну ділянку ОСОБА_7 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 виданий 03.11.2008 року Управлінням земельних ресурсів у місті Хмельницькому Хмельницької області на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2008 р. № 1953. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на права постійного користування землею, договорів оренди землі за №90.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрована та проживає у житловому будинку з надвірними будівлями, що був предметом договору купівлі-продажу від 16.05.2008 року, що підтверджується даними домової книги на будинок по АДРЕСА_2.

Згідно п. 7.5 Договору купівлі-продажу продавець зобов'язалась звільнити нерухоме майно для безперешкодного користування ним покупцем та подати заяву до відповідних органів про зняття з реєстрації за даною адресою після проведення повного розрахунку за нерухоме майно згідно до п. 2 цього договору.

Однак, з 16 травня 2009 року по теперішній час за проданий житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку ОСОБА_6 кошти не отримала. А ОСОБА_7, не маючи наміру сплачувати вартість придбаного майна, своїми діями позбавив позивача права власності на нерухомість.

На даний момент, як встановлено судом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_2 відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59640848 від 23.05.2016 року зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №758 та №759, виданих приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу від 20.08.2015 року.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Встановлено, що ОСОБА_7 взяті на себе зобов'язання за спірним договором купівлі-продажу не виконувалися, а саме не сплачувалися кошти, хоча право власності на об'єкт незавершеного будівництва було оформлено за відповідачем, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.05.2008 року, в результаті чого ОСОБА_6 була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні спірного договору, що дає підстави для розірвання вказаного договору купівлі-продажу в судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

У порушення вказаних вимог судом першої інстанції не було досліджено питання істотності порушення відповідачем ОСОБА_7 умов договору купівлі-продажу та наскільки продавець позбавився того, на що він розраховував. А тому доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні вимоги щодо розірвання договору купівлі - продажу є обґрунтованими та законними.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення суду в частині відмови у позові ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі - продажу від 16.05.2008 року підлягає до скасування із ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цієї позовної вимоги.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова та акт державного виконавця від 06.08.2015 року про передачу майна стягувачу є незаконними та підлягають до скасування, оскільки державний виконавець не повідомив боржника ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження та вирішив питання щодо майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності без попереднього визначення частки боржника та виділення її в натурі, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Встановлено, що 23 серпня 2013 року рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області у цивільній справі задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_7 60 000 дол. США та 3% річних в сумі 774, 25 дол. США, що еквівалентно 485 768 грн. 58 коп.

08 жовтня 2013 року відділом державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2/672/385/13 від 17 вересня 2013 року та постановою від 05.11.2013 року приєднано це виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_7 рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2013 року домоволодіння АДРЕСА_2, що належало боржнику на праві власності, відділом державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції 16.02.2015 року було передано для реалізації шляхом проведення електронних торгів стартовою ціною 586991грн. Однак, 20.04.2015 року торги не відбулися і актом від 21.04.2014 року державний виконавець уцінив зазначене майно, ціна після уцінки якого склала 410893,70грн.

Як вбачається із належним чином засвідченої копії зведеного виконавчого провадження 02.06.2015 року також не відбулися електронні торги вказаного домоволодіння і актом від 03.06.2014 року державним виконавцем уцінено майно, що передавалося на реалізацію через Систему електронних торгів і ціна після уцінки якого склала 293495,50грн.

Електронні торги 15.07.2015 року стосовно домоволодіння АДРЕСА_2 не відбулися і ОСОБА_4 виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Постановою та актом заступника начальника відділу ДВС Городоцького РУЮ від 06.08.2015 року житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_2, загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_4 вартістю 586991 грн. передані стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу.

Зазначені обставини підтверджуються зведеним виконавчим провадженням №4057239 (т. 2 а.с. 126 - 181).

20 серпня 2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицею Л.М. видано свідоцтво про залишення за собою стягувачем ОСОБА_4 непроданого майна, що раніше належало ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу ВКО №197571 від 16.05.2008 року, посвідченого Дембицькою І.М., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за р.н. 1953. І на підставі вказаного свідоцтва ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 142 - 143).

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у порушення вказаних вимог ОСОБА_6 не надано суду належних та допустимих доказів того, що винесеними постановою та актом державного виконавця відділу ДВС Городоцького РУЮ від 06.08.2015 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу порушувались права позивачки на день винесення оскаржуваних документів.

Оскільки на час винесення державним виконавцем постанови та акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_6 жодного відношення до них не мала, так як не була власником спірної нерухомості, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов також до вірного висновку, що не підлягає до задоволення вимога позивачки про визнання недійсною державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 індексний номер 23823513 від 20.08.2015 року. І оскаржуване судове рішення в цих частинах підлягає залишенню без змін.

В силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1378 грн. (551,20 (сплачених при подачі позову) + 551,20грн. х 150% (сплачених при подачі апеляційної скарги при задоволенні позовної вимоги про розірвання договору купівлі - продажу).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання договору купівлі-продажу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки по АДРЕСА_2, що укладений 16 травня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з розстрочкою платежу, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М. і зареєстрований в реєстрі за №1953.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 липня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 1378 гривень судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк