Справа № 341/1730/17
Провадження № 22-ц/4808/205/18
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю апелянта та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба в справах дітей Галицької РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду від 22 серпня 2018 року під головуванням судді Юсип І.М.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року позивач звернувся в суд з даним позовом та просив зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди в спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити спосіб його участі у вихованні малолітнього сина, а саме: - побачення першу та другу суботу місяця з 10.00 год до наступного дня до 14.00 год та другу та четверту неділю місяця з 10.00 год до 17.00 год.; спільний відпочинок в період з 01.07. по 31.07, необмежене спілкування з дитиною, в день народження дитини з 12.00 год до 16.00 год, в період різдвяних та великодніх свят один день з 10.00 год по 16.00 год ., - зобовязати відповідача за два дні до зустрічі із сином повідомити його про місце знаходження дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у шлюбі з ОСОБА_4 народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2013 року шлюб розірвано, дитину залишено проживати із матірю. Згідно рішення суду від 12.11.2012 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання сина аліменти в розмірі ? частини його доходу.

Відповідач переїхала з сином проживати у м. Івано-Франківськ, позивач звернувся до органу опіки та піклування Галицької РДА, який рішенням про визначення участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 надав право батькові брати участь у вихованні сина за попередньою домовленістю з матірю. Проте, відповідач, нехтуючи даним рішенням комісії з прав дитини, чинить йому перешкоди, не дає можливості бачитися з сином. Він, як батько, бажає бачитися із дитиною, мати можливість вільно, без участі будь-яких інших осіб спілкуватися з ним, вирішувати питання, повязані з його фізичним та духовним розвитком, підвищувати його свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати його усім необхідним. Створення перешкод відповідачем його спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини.

Рішенням Галицького районного суду від 22 серпня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції посилається на доводи відповідача, що ОСОБА_1 не часто приїжджає до дитини ОСОБА_5, не цікавиться чи потрібні додаткові витрати на утримання сина, також вказує, що син неохоче спілкується про батька і сам не бажає з ним спілкуватися.

Суд не врахував, що син ОСОБА_5 завжди радий бачити апелянта і завжди хоче спілкування. Також ОСОБА_1 зазначає, що відвідує сина у дошкільному закладі, який він відвідує і син з радістю зустрічається з ним. Також в судовому засіданні було встановлено той факт, що дитина сама виявляє бажання зустрічатися з батьком.

Крім цього, згідно норм ст.ст.11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд першої інстанції не взяв до уваги також і той факт, що згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА про визначення участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 червня 2017 року, вирішено такий порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5: надати право ОСОБА_1 брати участь у вихованні сина за попередньою домовленістю з матірю та попередити гр.. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно копії рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА про визначення участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, від 30.01.2018 року вирішено надати право ОСОБА_1 брати участь у вихованні сина за попередньою домовленістю з матірю; двічі на місяць дозволити забирати батькові малолітнього сина з 10:00 год. До 17:00 години; в період різдвяних та великодніх свят один день з 10:00 год. до 16:00 год., в день народження сина час спілкування погоджувати з матірю, спільний з сином відпочинок влітку на розсуд суду.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, встановити ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якій зазначає, що з моменту прийняття рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної державної адміністрації від 13.06.2017 року про надання права ОСОБА_1 брати участь у вихованні сина за попередньою домовленістю з матірю, сам ОСОБА_1 ігнорує його виконання, а ОСОБА_2 жодних перешкод позивачу у спілкуванні з малолітнім сином не чинила.

Просить рішення Галицького районного суду від 22.08.2018 року залишити без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині визначення способів участі відповідача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що підставою для такого висновку є малолітній вік дитини, вікові особливості його психоемоційного розвитку і те, що син тривалий час проживає з матірю, яка забезпечує належні умови його виховання і розвитку.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного дослідження обставин справи та з порушенням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що у шлюбі між апелянтом та відповідачкою народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2013 року шлюб розірвано і сина залишено проживати із матірю. Згідно рішення суду від 12.11.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання сина аліменти в розмірі ? частини його доходу.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини. Інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання.

ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування Галицької РДА із заявою про визначення йому часу та способів участі у спілкуванні з сином та його вихованні, який рішенням від 13.06.2017 року надав ОСОБА_1 право брати участь у вихованні сина за попередньою домовленістю з матірю без визначення конкретних днів та годин.

Відповідно до ухвали суду, іншим рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА від 30.01.2018 року, вирішено надати право ОСОБА_1 брати участь у вихованні сина за попередньою домовленістю з матірю; двічі на місяць дозволити забирати батькові малолітнього сина з 10.00 год. до 17.00 год.; в період Різдвяних та Великодніх свят один день з 10.00 до 16.00 год.; в день народження сина час спілкування погоджувати з матірю; спільний з сином відпочинок влітку на розсуд суду (а.с. 36).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачка не надає йому побачень з сином у зручний для нього час, видумує будь-які підстави для відмови, що спонукало його звернутися в суд за захистом порушеного права на участь у спілкуванні та виховання сина.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Аналогічні положення містяться в ч.3 ст. 11, ст.. 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Позивач працює, позитивно характеризується за місцем роботи, бажає брати участь у спілкуванні з сином та його вихованні, а тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови йому у задоволенні позовних вимог, щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідно висновку органу опіки та піклування від 30.01.2018 року. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутні підстави вважати, що таке спілкування між батьком та дитиною може суперечити інтересам дитини, тому позовні вимоги в цій частині є доведеними і підлягають до задоволення.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б стверджувати про чинення відповідачкою йому перешкод у зустрічах з дитиною, відповідно до раніше наданого висновку органу опіки та піклування від 13.06.2017 року, оскільки у даному висновку не визначено конкретних днів та годин для батька для спілкування з сином.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог щодо зобовязання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні та побаченні з сином є правильним і його слід залишити в силі. В решті рішення суду першої інстанції слід скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 22 серпня 2018 року в частині визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення. Надати право ОСОБА_1 брати участь у вихованні сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою домовленістю з матірю.

Дозволити батькові ОСОБА_1 двічі на місяць забирати малолітнього сина з 10.00 год. до 17.00 год. у першу та третю суботу місяця, а в період Різдвяних та Великодніх свят один день з 10.00 до 16.00 год.

В день народження сина час спілкування погоджувати з матірю.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7