Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Андреєва В.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрової С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ВСТАНОВИВ :

Військово-цивільна адміністрація міста Торецьк Донецької області звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

На доведеність заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітній ОСОБА_1 написав заяву щодо влаштування його до Центру соціально-психологічної реабілітації м. Торецька, де він і знаходиться до теперішнього часу, батьки дитину жодного разу не відвідували.

15.05.2017 року неповнолітній ОСОБА_1 написав заяву в комісію з питань захисту прав дитини, про розгляд питання про доцільність позбавлення батьків батьківських прав.

В позові зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не займаються вихованням дитини, не цікавляться його здоров'ям, не приділяють йому уваги, не проводять з дитиною вільний час, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не утримують сина.

ВЦА в м. Торецьк Донецької області просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно свого сина ОСОБА_1 та стягнути з них аліменти на його утримання на користь ВЦА м. Торецьк Донецької області.

Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи без їх участі не надали. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Кірове м. Дзержинськ Донецької області, батько дитини - ОСОБА_2, мати дитини - ОСОБА_3. (а.с. 14)

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_1 з батьками не проживає, перебуває з 18.04.2017 року на обліку в службі у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк, як диина, яка опинилася в складних життєвих обставинах і за власним бажанням з 24.01.2017 року знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецьк.

За інформацією Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самоусунулися від виховання свого сина. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не піклується про стан здоров'я дитини, не створює належних житлово-побутових умов для його навчання та виховання, тривалий час ніде не працює, не забезпечує дитину матеріально, за період перебування дитини в ЦСПРД, відвідував її один раз. ОСОБА_3 жодного разу не з'явилася в ЦСПРД м. Торецька для відвідування сина, життям та здоров'ям останнього не цікавиться.

Згідно висновку військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 29.09.2017 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним.(а.с. 3-4 ).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина ОСОБА_1, участі у його вихованні та утриманні не приймають, не цікавляться долею сина, а тому вважає, що позбавлення їх батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Суд вважає, що одночасно, згідно зі ст. 166 Сімейного Кодексу України з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання дитини на користь військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області.

Керуючись ст.ст.12,13,81, 89,141,263,265,280 ЦПК України, ст.ст.84, 110-112, п.2 ч.1 ст.164, ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПННОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів прибутку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2017 року і стягувати до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів прибутку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2017 року і стягувати до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір на користь держави за позбавлення батьківських прав у розмірі з кожного по 320 (триста двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі з кожного по 320 (триста двадцять) грн.

Рішення в частині стягнення аліментів на дитину підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: