Справа № 526/334/18
Провадження № 2-к/526/2/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Заколодяжної О.А.

при секретарі Шульзі Н.М.,

розглянувши в м. Гадяч матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення Люберецького міського суду Московської області Російської Федерації від 28.12.2009 року про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 року до Гадяцького районного суду Полтавської області від Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення Люберецького міського суду Московської області Російської Федерації від 28.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01.04.2009 року до повноліття дітей, щомісячно в розмірі 1/3 частини заробітку і (або) іншого доходу.

ОСОБА_1 надала суду письму заяву, в якій просила вказане клопотання розглянути без її участі.

На виконання вимог ч. 1 ст.467 ЦПК України судом повідомлено ОСОБА_2 про надходження зазначеного клопотання та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Конверти з повідомленням та копією матеріалів адресовані ОСОБА_5 за зазначеною в клопотанні адресою: с. Харківці, Гадяцького району, Полтавської області повернуті до суду за закінченням терміну зберігання.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Харковецької сільської ради Гадяцького району, ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, яка була відправлена йому за місцем реєстрації. Лист з судовою повісткою повернутий до суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.4,ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд вказаного клопотання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вимогами ч. 1 ст.464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника.

Відповідно до п.5 ст.467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, розглянувши матеріали вказаного клопотання вважає, що воно не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Люберецьким міським судом Московської області Російської Федерації розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Згідно заочного рішення Люберецького міського суду Московської області Російської Федерації від 28.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01.04.2009 року до повноліття дітей, щомісячно в розмірі 1/3 частини заробітку і (або) іншого доходу.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 22.02.2010 року та на території Російської Федерації не виконувалося.

В клопотанні від 08.06. 2017 року ОСОБА_1 просить визнати та дозволити примусове виконання на території України заочне рішення Люберецького міського суду Московської області Російської Федерації від 28.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01.04.2009 року до повноліття дітей, щомісячно в розмірі 1/3 частини заробітку і (або) іншого доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року № 12 роз'яснено, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен з'ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших, поданих сторонами, доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи.

Таким чином, підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є наявність доказів, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Згідно довідки Люберецького міського суду Московської області вбачається, що судом приймалися засоби до належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи шляхом направлення компетентному суду України судового доручення, але відомості про виконання судового доручення в матеріалах справи відсутні. У матеріалах клопотання, також, відсутні будь-які відомості, щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений щодо часу та місця розгляду справи, тому був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 468 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Враховуючи вишевикладене, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення Люберецького міського суду Московської області Російської Федерації від 28.12.2009 року про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст. 247, ст.ст. 462, 464, 465-468 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення Люберецького міського суду Московської області Російської Федерації від 28.12.2009 року про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 21.12.2018року.

Головуюча: О. А. Заколодяжна