Провадження № 2/369/4009/18
10.12.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Бугайовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У жовтні 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що Позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім Позивача, у даному будинку зареєстровані відповідачі. Однак, у березні 2017 р. відповідачі змінили громадянство та переїхали на постійне місце проживання у АДРЕСА_2.
За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, позивач вважає, що відповідачі понад вставнолені строки не мешкають у спірному приміщенні, у результаті чого втратили право користування житловим.
Тривалий час відповідачі у спірному будинку не проживають.
Крім того, відповідачі тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несуть, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачують, що свідчить про те, що будинком вони тривалий час не цікавляться.
Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд визнати громадянку Республіки Молдова ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1, визнати громадянку Республіки Молдова ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1, визнати громадянку Республіки Молдова ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1.
У судове засідання позивачка не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала. Просила задовольнити позов.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Від представника відповідачів надійшло клопотання про слухання справи у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування житлового будинку серії НОМЕР_5 від 06.03.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_4 від 06.03.2015. Крім позивача, у даному будинку зареєстровані відповідачі. Однак, у березні 2017 року відповідачі змінили громадянство та переїхали на постійне місце проживання у АДРЕСА_2.
Відповідач та її неповнолітні діти вже більше року не проживають за адресою реєстрації в Україні, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 29.05.2018 року, Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.07.2018 р, Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.08.2018 р, Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.09.2018 року, Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.10.2018 року, Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.11.2018 року
Згідно довідки виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2018 року № 1211 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5
Відповідачі тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несуть, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачують, що свідчить про те, що будинком вони тривалий час не цікавляться.
Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
Відповідачі по справі не є членами сім'ї наймача.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що тривалий час відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, своїх речей там не зберігають, житловою площею не цікавляться, витрати по його утриманню не несуть, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинили, з заявами про вселення на спірну житлову площу не звертались.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживали понад один рік, що відповідно до вимог ст.ст. 29, 405 ЦК України дає підстави суду визнати відповідачів такими, що втратили право користуватись житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Визнати громадянку Республіки Молдова ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.
Визнати громадянку Республіки Молдова ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.
Визнати громадянку Республіки Молдова ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.