провадження №2/279/280/18
Справа № 279/4093/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Комаровій О.В., розглянувши в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 в даній квартирі зареєстрована , але не проживає в ній з 2014 року. Жодних контактів чи зв"язків з позивачем не підтримує, не сплачує комунальні платежі, особисті речі в квартирі відсутні. Факт реєстрації ОСОБА_2 не дає можливості належним чином використовувати вказане житло.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити . Відповідач ОСОБА_2 до суду не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином- судовою повісткою.(а.с.20,23).

За таких обставин суд вважає необхідним розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами .

Суд задовольняє частково позовні вимоги, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ч.1ст.319 та ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

За правилами ст.ст.16,386,391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як встановлено судом згідно свідоцтва про право власності від 14.10.2013 року позивач ОСОБА_1 з є власником квартири АДРЕСА_2. (а.с.9) . В даній квартирі значиться зареєстрованою відповідач ОСОБА_2. Жодних угод між позивачем та відповідачем про користування даною квартирою не було укладено. Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім"ї власника квартири ОСОБА_1.

Статтею 156 Житлового Кодексу передбачено, що члени сім"ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 Цивільного Кодексу України.

Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» розяснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати чи дотриманий порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним , певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2. не скористався своїм правом надати суду заперечення та докази проти позову. Системний аналіз ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» статті дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно, на підставі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідач має бути знятий з реєстраційного обліку. А тому в задоволенні позову про зняття з реєстраційного обліку суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13, 263-265 Цивільно-процесуального Кодексу , ст.ст. 321, 383 ч.2,391 Цивільного Кодексу України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_4

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 640 (шістсот сорок ) гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його оголошення. Особи, які приймали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Коваленко В.П.