КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року

справа 367/5239/17

провадження № 22-ц/824/2878/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5

треті особи - Державний реєстратор Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» Терещенко ОлегВолодимирович, приватний нотаріус Бабенко Вікторія Вікторівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 серпня 2018 року у складі судді Пархоменко О.В. в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» Терещенко Олег Володимирович, приватний нотаріус Бабенко Вікторія Вікторівна, про визнання договорів недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» Терещенко Олег Володимирович, приватний нотаріус Бабенко Вікторія Вікторівна, про визнання договорів недійсним, у якому просила визнати недійсним договір про спільну діяльність, виданий 05.09.2016 року, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 2551, виданий 23.11.2016 року, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, визнати недійсним договір про спільну діяльність, виданий 05.09.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 2549, виданий 23.11.2016 року, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, судові витрати покласти на відповідача.

У лютому 2018 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на земельні ділянки, кадастрові номера НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 серпня 2018 року заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» Терещенко Олег Володимирович, приватний нотаріус Бабенко Вікторія Вікторівна, про визнання договорів недійсним задоволено.

Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Ірпінської міської ради та належить ОСОБА_5.

Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Ірпінської міської ради та належить ОСОБА_5.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є добросовісним набувачем земельних ділянок, оскільки укладаючи оспорювані договори купівлі-продажу, сторонами було виконано всі їх умови, а при їх посвідченні нотаріусом перевірено належність земельних ділянок продавцю ОСОБА_4 Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Також посилається на те, що вид забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам. Суд при задоволенні заяви не переконався, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в поданій заяві про забезпечення позову позивач посилалася на те, що їй на праві власності належали земельні ділянки, що розташовані на території Ірпінської міської ради з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2. На підставі договорів про спільну діяльність від 05.09.2016 року та від 05.09.2016 року право власності на ці земельні ділянки перейшло до ОСОБА_4, який в подальшому відчужив їх ОСОБА_5 На її думку, договори про спільну діяльність та договори про купівлю-продаж є недійсними.

Заяву обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду з позовною заявою позивач посилалася на те, що належні земельні ділянки перейшли до відповідача ОСОБА_4 без належних на те підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України &q?ле;Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову&q?ді; № 9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є договір про спільну діяльність від 05.09.2016 року та договір про спільну діяльність від 05.09.2016 року, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до умов яких ОСОБА_4 отримав на праві власності земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Ірпінської міської ради, та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Ірпінської міської ради. Та предметом позову є договори купівлі-продажу від 23.11.2016 року, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у відповідності до яких ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_5 право власності на зазначені земельні ділянки.

Позивач оспорює правомірність набуття ОСОБА_4, а в подальшому ОСОБА_5 права власності на земельні ділянки.

Таким чином, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 25.01.2018 року, власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Ірпінської міської ради є ОСОБА_5 (а.с.10-14).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.01.2018 року, власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Ірпінської міської ради є ОСОБА_5 (а.с.35-36).

Отже, відповідач ОСОБА_5, як власник земельних ділянок, може розпорядитися своїм майном у будь-який час, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Твердження апеляційної скарги, що судом першої інстанції помилково задоволено заяву про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено заявлені позовні вимоги та не надано доказів на їх підтвердження, та що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем земельних ділянок, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд при постановленні ухвали про забезпечення позову не перевіряє правомірність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при постановлені ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді