АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1814/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Линдюк В.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу директора Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області» ОСОБА_5 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року (повний текст складено 01 жовтня 2018 року) у складі судді Линдюка В.С. у справі за позовом ОСОБА_6 до Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області» (далі - навчальний заклад) про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди -

в с т а н о в и в :

В травні 2018 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на незаконність звільнення з роботи.

Позов мотивований тим, що позивачка працювала в Державному навчальному закладі «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти в Черкаській області» Ватутінське відділення на посаді викладача професійно-технічних дисциплін.

В 2017-2018 навчальних роках позивачка мала неповне педагогічне навантаження.

Розмір тижневого навчального навантаження для ОСОБА_6 було встановлено у кількості 3 години педагогічної (викладацької) роботи на тиждень, а саме по 3 години щоп'ятниці.

Відповідно до наказу № 65 від 16 квітня 2018 року її було звільнено за прогул за пунктом 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з відсутністю на робочому місці 16.04.2018 року (понеділок).

Вважаючи, що вона не зобов'язана була бути присутньою на робочому місці в понеділок, наголошувала на незаконності такого звільнення.

Крім того, посилання в наказі про звільнення щодо її відмови від надання пояснень також вважає незаконним, оскільки її взагалі не було в цей день на роботі.

З огляду на викладене, остаточно уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила суд поновити її на посаді викладача професійно-технічних дисциплін Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7000 грн. та моральну шкоду у розмірі 8 350 грн.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді викладача професійно-технічних дисциплін Ватутінського відділення Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області».

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.04.2018 року по 26.09.2018 року у розмірі 19 760 грн. 22 коп., моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Стягнуто з Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області» у дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення позивачки на роботі допущено до негайного виконання.

Рішення оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Доводи скарги зводяться до того, що до функцій викладача входить не лише проведення уроків, а й позакласна робота, тому позивачка зобов'язана була знаходитись на робочому місці у визначені години щодня. Крім того, позивач працювала на посаді викладача відповідно до наказу про прийняття на роботу, трудової книжки, наказу про звільнення, а суд ухвалив поновити на посаді викладача професійно-технічних дисциплін, тобто на посаду, яку вона не займала.

Відповідачка звільнена у відповідності до діючого законодавства.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, апелянт просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Так, з матеріалів справи встановлено такі обставини.

На підставі наказу від 15.05.2017 року № 83к ОСОБА_6 прийнято з 16.05.2017 року на посаду викладача Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області» у порядку переведення з Державного навчального закладу «Ватутінський професійний ліцей», що підтверджується записом під порядковим номером № 22 у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 2, 19).

Загальними зборами трудового колективу Багатопрофільного регіонального центру професійної освіти у Черкаській області від 16 квітня 2018 року погоджено звільнити з роботи викладача спецдисциплін ОСОБА_6 згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 28, 112).

Наказом від 16.04.2018 року № 65 ОСОБА_6 звільнено з роботи з посади викладача на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул вчинений 16.04.2018 року (а.с. 3)

Позивач мала неповне педагогічне навантаження у 2017-2018 навчальному році, що підтверджується наказом від 31.08.2017 року № 231 «Про неповне педагогічне навантаження працівників на 2017-2018 навчальний рік» (а.с. 70-72), а також заявою ОСОБА_6 від 01.09.2017 року (а.с. 39), та не заперечувалося учасниками справи.

Відповідно до розкладу навчальних занять позивач ОСОБА_6 мала проводити уроки щоп'ятниці по 3 години на тиждень, у інші дні навчальних занять вона не мала.

За змістом посадової інструкції викладача ОСОБА_6, затвердженої директором Державного навчального закладу «Ватутінський професійний ліцей», вона призначається та звільняється з посади директором центру за поданням методиста, у своїй діяльності керується законами України «Про освіту», «Про ПТО», «Про охорону праці», «Про загальну середню освіту», Статутом навчального закладу, наказами директора навчального закладу тощо (а.с. 44-47).

Відповідно до змісту додатку до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників та учнів Багатопрофільного регіонального центру професійної освіти у Черкаській області, який 04.09.2017 року та 04.01.2018 року схвалено головою трудового колективу та затверджено керівником вказаного навчального закладу, педагогічні працівники, які працюють на неповне педагогічне навантаження незалежно від розкладу занять повинні знаходитись на робочому місці з 8-00 до 12-00 години (а.с. 64, 111).

Факт відсутності на робочому місці 16.04.2018 року позивачкою не заперечувалося, що свідчить про те, що вона дійсно 16.04.2018 року допустила прогул у розумінні абз. 2 п. 8.2.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, тобто була відсутня на роботі більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Стаття 139 КЗпП України передбачає обов'язок працівника працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив судам, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Таким чином, у пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Судом не встановлено поважних причин невиходу позивачки на роботу 16 квітня 2018 року.

За змістом вимог частини першої та третьої статті 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Крім того, пунктами 8.2.2. та 8.2.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників та учнів Навчального закладу (а.с. 48-69), з яким ознайомлена в тому числі ОСОБА_6, передбачено, що за систематичне порушення трудової дисципліни, прогул без поважної причини, або перебування на роботі в нетверезому стані, працівник може бути звільнений з займаної посади. Звільнення як дисциплінарне стягнення може бути застосоване до співробітника за згодою трудового колективу за систематичне невиконання працівником без поважної причини обов'язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього розпорядку, якщо до працівника раніше приймали інші заходи дисциплінарного стягнення, за прогул без поважних причин, а також за появу на роботі в нетверезому стані. Прогулом є неявка на роботу без поважних причин на протязі робочого дня, а також відсутність працівника на роботі більше трьох годин без поважних причин.

Суд першої інстанції, розглядаючи доводи сторін в їх сукупності, правильно встановив, що позивачка дійсно не була на роботі 16.04.2018 року роботі більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин.

Матеріалами справи встановлено, що педагогічний працівник, який працював за неповним педагогічним навантаженням, був зобов'язаний знаходитись на робочому місці з 8-00 до 12-00 години незалежно від розкладу занять.

З огляду на викладені обставини та норми закону роботодавець мав усі підстави для застосування звільнення як дисциплінарного стягнення у випадку допущення працівником прогулу і діяв у межах своїх повноважень.

Крім цього роботодавцем врахована думка трудового колективу закладу, висловлена на зборах 16 квітня 2018 року, рішення якого позивачкою не оспорювалось.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що районний суд невірно тлумачить положення п.п. 8.2.2. та 8.2.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників та учнів Навчального закладу 8.2.2. та 8.2.3 стосовно обов'язкової умови раніше притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Дослідивши процедуру звільнення, колегія суддів не знаходить порушень законодавства при звільненні ОСОБА_6

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (пункт 2 частини першої статті 147 КЗпП України).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, встановивши, що позивачка дійсно вчинила прогул в розумінні пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України та пунктів 8.2.3. Правил внутрішнього розпорядку, дійшов невірного висновку про відсутність підстав для звільнення лише з огляду на те, що ОСОБА_6 раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувалась.

Чинним законодавством передбачено можливість роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення працівника за прогул як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають системний характер.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_6 на роботі.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити, а рішення скасувати у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 35, 358, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу директора Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області» ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Державного навчального закладу «Багатопрофільний регіональний центр професійної освіти у Черкаській області» про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Судді