Справа № 190/1233/17
Провадження №2/190/29/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 24 жовтня 2007 року між ними та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязувався щомісяця виконувати свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Всупереч умовам договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту 4954,71 грн., по процентам за користування кредитом 15824,79 грн., за пенею та комісією 5065,52 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) 1292,25 грн., загальна сума заборгованості складає 27387,27 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 1600 грн. сплаченого судового збору.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свого представника в судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали до суду заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява з проханням справу розглядати без їх участі, у задоволенні позову просила відмовити, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності.

За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм праововідносини.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Так, матеріалами справи встановлено, що 24 жовтня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмір 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом/а.с. 8-15 /.

У копії заяви від 24.10.2007 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем, строк дії картки не визначений/а.с.8/.

Проте зобов'язання за вказаним договором відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2017 року, згідно розрахунку позивача, має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 27387,27 грн., де заборгованість по тілу кредиту 4954,71 грн., по процентам за користування кредитом 15824,79 грн., за пенею та комісією 5065,52 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) 1292,25 грн./а.с. 5-7/.

Отже, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов'язків позичальника, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків, комісії.

У статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Частиною 1 статті 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами.

26.12.2017 року відповідачем ОСОБА_1 до суду надано клопотання, згідно якого останній просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності, відмовивши у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»/а.с.124/.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитною карткою відповідача здійснено у грудні 2008 року, з позовом банк звернувся у жовтні 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Доказів продовження дії платіжної картки відповідача позивачем не надано, відсутні дані про перевипуск платіжної картки та вручення нової картки позичальнику. В матеріалах справи відсутні будь-які докази які б надавали змогу встановити строк дії наданої кредитної картки.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, у силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16.

Автоматичне списання коштів з рахунку відповідача на погашення кредиту 27.02.2015 року не може вважатися дією про визнання боргу, оскільки здійснювалося в автоматичному режимі працівниками банку самостійно, без участі відповідача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у звязку з пропуском Банком строку позовної давності, що і дає підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1-12, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задовленні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса