Провадження №2/748/37/18
Єдиний унікальний № 748/2278/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2018 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача №1 ОСОБА_2, відповідача №2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Страхової компанії «Київ Ре» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; третя особа - ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 04.09.2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів у цілому 101069 грн, у відшкодування матеріальної і моральної шкоди та збитків (упущеної вигоди), завданої у наслідок пошкодження автобуса марки «ПАЗ 32054» р.н. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 травня 2017 року у м. Чернігові по вул. 1-го Травня,62 за участю транспортного засобу марки «ГАЗ 3035 KJ» р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, а власником якого є ОСОБА_3, який застрахував свою відповідальність у СК «Київ РЕ».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідача ОСОБА_2 згідно постанови судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.06.2017 року, визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автобус позивача, який він орендує у ОСОБА_5 і використовує у підприємницькій діяльності пасажирських перевезеннях, отримав суттєві пошкодження і відновлюваний ремонт коштує 29227 грн, при цьому він отримав збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 66842,01 грн, так як реально б отримав дохід у звичайних обставинах, а автобус перебував на ремонті 27 днів. Окремо позивач зазнав моральної шкоди, яку оцінив у 5000 грн і яка полягає у психологічних переживаннях, постійних незручностях. Незважаючи на те, що позивач звернувся до страхової компанії ОСОБА_3 СК «Київ РЕ», остання страхове відшкодування не виплатила.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просили його задовольнити у повному обсязі посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Крім того, зазначила, що відповідач №3 СК «Київ РЕ» вже перерахувала її довірителю частину страхового відшкодування у розмірі 10000 грн.

Відповідач №1 ОСОБА_2 позов визнав частково, оскільки на його думку усі понесені позивачем збитки повинна відшкодовувати страхова компанія. У день ДТП він керував автомобілем ОСОБА_3 за його дорученням.

Відповідач №2 ОСОБА_3 позов не визнав повністю та пояснив, що дійсно у день ДТП за його дорученням автомобілем керував ОСОБА_2, однак він, як власник застрахував цивільно-правову відповідальність у СК «Київ РЕ», а тому відшкодовувати збитки повинна саме страхова компанія.

Представник відповідача №3 ТДВ «СК «Київ РЕ» у судове засідання не зявився, завчасно подав заперечення на позов, які зводяться до того, що позовні вимоги до страхової компанії є безпідставними та такими, що не ґрунтується на вимогах закону. Так, дійсно 10.11.2016 року між страховою компанією та ОСОБА_3 було укладено страховий поліс №АК/0792239, за яким забезпеченим є транспортний засіб марки «ГАЗ 3035» р.н. НОМЕР_2. 22 травня 2017 року до страхової компанії звернувся водій автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 з повідомленням про ДТП. Надалі було надано звіт №2761 від 15.06.2017 р. про автотоварознавче дослідження транспортного засобу і визначено, що матеріальний збиток завданий власнику автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 складає 27234,20 грн. 21 липня 2017 року до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування звернувся орендар автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4, у якій просив виплату страхового відшкодування провести на його рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк». Страховиком було прийнято рішення, враховуючи положення п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про виплату страхового відшкодування в розмірі 22695,17 грн (27234,20 грн сума ПДВ 4539,03 грн), оскільки якщо відшкодування витрат на відновлювальний ремонт з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Особлива увага звертається на ту обставину, що страховик не сплативши вказану суму страхового відшкодування на момент подання ОСОБА_4 позовної заяви до суду жодним чином не порушував його прав та інтересів, адже СК «Київ РЕ» має право провести виплату не пізніше 119 днів з дня отримання заяви, тобто до 16.11.17 р. включно. Таким чином у позивача не було підстав позиватися до страхової компанії. Відповідно до вимог п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, а тому вимога позивача щодо солідарного стягнення з СК «Київ РЕ» упущеної вигоди та моральної шкоди не мають під собою законного підґрунтя. Окремо звертається увага на те, що надані позивачем рахунок фактура та акт здачі-прийому робіт від 16.06.17 р. не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази розміру нанесеного збитку позивачу. /а.с.123-127/

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, завчасно подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню. /а.с.116/

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши усі обставини справи, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а сторона відповідача заперечення, суд вважає, що заявлений позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема у тому, що він 20.05.2017 року о 19-45 год. у м. Чернігові по вулиці 1-го Травня,62 під час керування транспортним засобом марки «ГАЗ 3035 KJ», реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив вимоги п.2.3 «б» Правил дорожнього руху, відволікся від керування та повертаючи праворуч і заїжджаючи на бордюр, внаслідок чого автомобіль відкотився назад, здійснив зіткнення з автобусом марки «ПАЗ 32054» р.н. НОМЕР_1, який заїжджав на зупинку громадського транспорту. У результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постанова набрала законної сили 23.06.2017 р. /а.с.25, 26/

Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автобуса марки «ПАЗ 32054» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_5, який передав свій транспортний засіб в оренду ОСОБА_4 згідно договору від 3 січня 2017 року, а той у свою чергу є фізичною особою підприємцем і здійснює внутрішні перевезення пасажирів автобусами. /а.с.24, 27-29/

З матеріалів Територіального сервісного центру №5946 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_3, який згідно полісу №АК/0792239 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.11.2016 року застрахував відповідальність за шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу у ТДВ «СК «Київ РЕ», з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 100000 грн. без франшизи. /а.с.194, 201/

З наданих ТДВ «СК «Київ РЕ» матеріалів вбачається, що 22 травня 2017 року до страхової компанії звернувся водій автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 з повідомленням про ДТП. Згідно звіту №2761 від 15.06.2017 р. про автотоварознавче дослідження транспортного засобу матеріальний збиток завданий власнику автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 складає 27234,20 грн, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу. Податок на додану вартість не визначався. /а.с.128-159/

21 липня 2017 року до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування звернувся орендар автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4, у якій просив виплату страхового відшкодування в розмірі 27234,20 грн провести на його рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк». /а.с.160/

Окремо позивачем надано акт №М-00000014 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 16 червня 2017 року, рахунок фактура №М-00000014 від 16 червня 2017 року та квитанцію про сплату грошей, які засвідчують те, що ОСОБА_4 сплатив за ремонт автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 29227 грн, без ПДВ. /а.с.21-23/

Також позивач надав розрахунок роботи автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 за період з 02.04.17 р. по 20.05.17 р., якій свідчить, що середня виручка роботи автобуса становила 2475,63 грн, а тому за 27 днів перебування автобуса на ремонті після ДТП недоотримано прибуток в розмірі 66842,01 грн (27 днів х 2475,63 грн). /а.с.74-112/

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно приписів ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Оскільки судом встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, порушенні ПДР та відповідно у заподіянні матеріального збитку позивачу, і між неправомірними діями відповідача №1 та завданою шкодою є прямий причинний звязок, то ОСОБА_2 повинен нести цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду.

У свою чергу, згідно положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 правомірно володів транспортним засобом ОСОБА_3, який у свою чергу застрахував цивільну відповідальність за шкоду заподіяну третім особам, то відповідно ТДК «СК «Київ РЕ» повинно нести тягар відшкодування потерпілій особі матеріального збитку, завданого у звязку з пошкодженням транспортного засобу, у межах ліміту відповідальності за страховим полісом.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо.

Отже, оскільки наданий сторонами по справі звіт №2761 від 15.06.2017 р. про автотоварознавче дослідження транспортного засобу, яким було визначено матеріальний збиток завданий власнику автобуса марки «ПАЗ» р.н. НОМЕР_1 в розмірі 27234,20 грн, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, ними не оспорювався, прийнятий ними, як належний, і саме у такому розмірі позивач просив здійснити йому страхове відшкодування, то суд рахує даний звіт належним та допустимим доказом, в розумінні положень статей 77-79 ЦПК України, і достатнім (ст.80 ЦПК України) для визначення розміру завданої позивачу матеріального збитку.

Таким чином, відповідач ТДВ «СК «Київ РЕ» повинно здійснити позивачу страхове відшкодування у розмірі визначеного звітом матеріального збитку.

Однак, ураховуючи те, що представник позивача підтвердила у судовму засіданні часткове здійснення відповідачем №3 страхового відшкодування в розмірі 10000 грн, то з ТДВ «СК «Київ РЕ» підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 залишок невідшкодованого збитку в розмірі 17234,20 грн.

У свою чергу, суд погоджується з заперчувальною позицією сторони відповідача №3 про те, що відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовується у встановленому Законом порядку тільки оцінена шкода заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, а тому вимога позивача щодо стягнення з СК «Київ РЕ» збитку в розмірі 29227 грн, на підставі рахунку фактури та акту здачі-прийому робіт від 16.06.17 р., є безпідставною та такою, що не ґрунтується на нормах законодавства.

Але, суд приймає зазначені документі як належні і допустимі докази у тій частині, що вони обєктивно підтверджують ту обставину, що позивач у дійсності витратив власні кошти на відновлювальний ремонт транспортного засобу, без визначення суми податку на додану вартість.

Щодо позиції сторони відповідача ТДВ «СК «Київ РЕ» про необхідність зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Зважаючи на те, що у звіті про визначення матеріального збитку, так і у документах про вартість здійсненого відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача не була врахована сума ПДВ, то з урахуванням положень п.36.2. ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при наявності доказів проведення ремонту транспортного засобу з суми страхового відшкодування не повинна бути утримана сума податку на додану вартість, а тому у цій частині позиція відповідача ТДВ «СК «Київ РЕ» є не обґрунтованою.

Однак, суд не погоджується з позицією позивача про наявність підстав для стягнення на його користь упущеної вигоди в розмірі 66842,01 грн, з наступних підстав та міркувань.

Як вже судом вказувалось, упущеною вигодою згідно з п.2 ч.2 ст.22 ЦК вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Позивач зазначав, що орендований автобус він використовує у підприємницькій діяльності пасажирських перевезеннях і так як автобус отримав суттєві пошкодження і підлягав відновлюваному ремонту, то він отримав збитки у вигляді упущеної вигоди, оскільки б реально отримав від підприємницької діяльності дохід у звичайних обставинах, а автобус перебував на ремонті 27 днів.

Але така позиція позивача є помилковою, оскільки він не врахував, що відносини, які виникають у звязку з відшкодуванням шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, регулюються нормами глави 82 ЦК України.

Так, у ст.1166 цього Кодексу передбачені підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань, а у статтях 1187, 1188 особливості відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Однак встановлений судом правовий характер спірних відносин не свідчить про те, що ОСОБА_4 заподіяно збитки у виді упущеної вигоди.

Позивач не навів переконливих доводів на обґрунтування рішення в частині стягнення з відповідачів таких збитків у сумі 66842,01 грн.

Досліджені докази позивача, зокрема розрахунок та квитково-облікові листи, не дають підстав визнати, що ОСОБА_4 мав би реальну можливість отримати доходи у визначеному ним розмірі і не отримав їх саме внаслідок ДТП.

Положення п.2 ч.2 ст.22 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, які мали місце в цьому випадку.

Вирішуючи позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги той факт, що позивачу дійсно було завдано майнової шкоди винною у ДТП особою, що йому прийшлось витрачати час і зусилля на поновлення звичайного способу життя, що йому було завдано майнової шкоди, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню і з відповідача №1 ОСОБА_2 необхідно стягнути 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, яка на думку суду першої інстанції є достатньою грошовою компенсацією його моральних страждань.

Нести тягар відповідальності за завдану моральну шкоду повинен саме ОСОБА_2, оскільки він є винуватцем завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом ОСОБА_3

Позовні вимоги у цій частині до ТДВ «СК «Київ РЕ» та ОСОБА_3 є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах ЦК України та Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких підстав та міркувань позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами статті 141 ЦПК України, та покладає їх на двох відповідачів ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Київ РЕ», пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено 1600,69 грн судового збору, виходячи: 96069,01 грн - позовна вимога майнового характеру, тобто сплачено судовий збір у розмірі 960,69 грн (96069,01х1 %); 5000 грн позовна вимога немайнового характеру, тобто сплачено 640 грн судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, а саме з відповідача ТДВ «СК «Київ РЕ» стягнуто 17234,20 грн матеріальної шкоди, а з відповідача ОСОБА_2 2000 грн моральної шкоди, то відповідно з них на користь позивача підлягає стягненню по 640 грн у відшкодування судового збору.

На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.22-23, 1166-1168, 1187, 1192 ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Страхової компанії «Київ Ре» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Київ РЕ» (01033, місто Київ, вул. Тарасівська,38, п/р 7973 в ПАТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, ) на користь ОСОБА_4 17234,20 грн у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 640 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_4 2000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди та 640 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Страхової компанії «Київ Ре» - відмовити.

Копію рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення учасникам справи протягом двох днів з дня його складання.

Розяснити учасникам справи право оскаржити рішення до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Криворученко Д.П.