ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/4864/17
Провадження № 22-ц/4820/528/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/4864/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2018 року у складі судді Карплюка О.І. про закриття провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, в якому просив стягнути з Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» на його користь 50 226 грн. 84 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 травня 2016 року по 11 грудня 2016 року включно (по день проведення фактичного розрахунку) та 10 000 грн. моральної шкоди, заподіяної затримкою розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 16 липня 2015 року він звільнився з посади директора з адміністративно-господарської частини Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова», однак на момент звільнення йому не було виплачено заборгованість із заробітної плати в сумі 7904 грн. 92 коп., рішенням суду про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі вже набрало законної сили, проте посадові особи інституту надалі умисно продовжують порушувати його законні права, затримуючи виплату розрахунку при звільненні. Оскільки звільнений він був ще 16 липня 2015 року, а виплату коштів отримав лише 12 грудня 2016 року, рішенням суду було стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період починаючи з 16.07.2015 по 29.04.2016, тобто станом на дату звернення з позовом до суду, тому позивач вважав, що має право на отримання середнього заробітку за період з 1 травня 2016 року по 11 грудня 2016 року включно, тобто по дату фактичного розрахунку.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні закрито, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду постановлене з проводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за тими ж самими вимогами.

ОСОБА_4 не погодився з такою ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт зазначає, що 16 липня 2015 року він звільнився з посади директора з адміністративно-господарської частини Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова», однак на момент звільнення йому не було виплачено заборгованість із заробітної плати в сумі 7904 грн. 92 коп., в зв'язку з чим він у квітні 2016 р. звернувся до суду з позовом до відповідача, проте в цьому позові він просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період, починаючи з 17 липня 2015 р. по 29 квітня 2016 р., тобто станом на дату звернення з позовом до суду. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2018 року за його першим позовом до Інституту не вирішувалося питання стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.05.2017 по 11.12.2016, тобто по дату фактичного розрахунку. Судом апеляційної інстанції у вказаній постанові зазначалось, що із урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, з відповідача на його користь підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 68 348,01 грн., тобто за період з 17.07.2015 по 29.04.2016. Апелянт зазначає, що в даному випадку суд першої інстанції безпідставно закрив провадження в справі з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір щодо стягнення на його користь 50 226 грн. 84 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 травня 2016 року по 11 грудня 2016 року включно судом вирішений не був.

Тому, ОСОБА_4 просив скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року, а справу в частині цих позовних вимог направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо вона постановлена з порушення норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриваючи провадження в справі суд першої інстанції виходив саме з цих підстав з посиланням на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2018 року по цивільній справі № 686/9498/16-ц.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так судом встановлено, що з 2 грудня 2014 року ОСОБА_4 працював в Інституті на посаді заступника директора з адміністративно-господарської частини. Наказом від 16 липня 2015 року №170/2-н його звільнено з роботи з 16 липня 2015 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

При звільненні Інститут не виплатив позивачеві 7 904 грн. 92 коп. заборгованості з заробітної плати, грошової компенсації за невикористані відпустки та виплат соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології імені О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України (далі - Інститут) про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 липня 2015 року по 29 квітня 2016 року в сумі 68348,01 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2016 року по цивільній справі № 686/9498/16-ц позов задоволено частково. Стягнуто з Інституту на користь ОСОБА_4 7 904 грн. 08 коп. заробітної плати. В решті позову відмовлено.

12 грудня 2016 року рішення суду в частині стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні в сумі 7904,08 грн. було виконано, а грошові кошти сплачено позивачу.

Не погодившись з рішення суду в частині відмови в позовних вимогах про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2016 року в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології імені О.О. Шалімова» Національної академії медичних наук України на користь ОСОБА_4 68 348 гривень 01 копійку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (сума середнього заробітку визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів).

При цьому в постанові суд, визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказав, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 липня 2015 року до 12 грудня 2016 року в сумі 129 521 грн. 75 коп., однак враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), стягнув з Інституту на користь ОСОБА_4 68 348 грн. 01 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні як той і просив в позовній заяві.

Таким чином, фактично апеляційний суд задовольнив позовні вимоги позивача та стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 16 липня 2015 року по 29 квітня 2016 року в сумі і за період, як просив позивач.

Отже, предметом цивільної справи № 686/9498/16-ц було стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 липня 2015 року по 29 квітня 2016 року в сумі 68 348 грн. 01 коп., а предметом даної цивільної справи є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 травня 2016 року по дату розрахунку - 11 грудня 2016 року в сумі 50226,84 грн., тобто по даним цивільним справам різні предмети спору (різні періоди та різні суми, що підлягають до стягнення).

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на ту обставину, що постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2018 року по цивільній справі № 686/9498/16-ц вже вирішено спір про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 липня 2015 року по 12 грудня 2016 року є помилковими, оскільки в постанові лише зазначено, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 липня 2015 року до 12 грудня 2016 року в сумі 129 521 грн. 75 коп., однак не вирішено спір саме за період з 1 травня 2016 року по дату розрахунку - 11 грудня 2016 року, так як вимоги про стягнення за вказаний період позивач не заявляв, вони не було предметом спору між сторонами та судом такі вимоги не вирішувались, а лише констатувалось право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 травня 2016 року по дату розрахунку - 11 грудня 2016 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, що спір між сторонами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 травня 2016 року по дату розрахунку - 11 грудня 2016 року вирішено в іншій цивільній справі і в зв'язку з цим закрив провадження в справі в частині цих вимог.

Оскільки оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню в справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року скасувати та направити цивільну справу в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Державної установи «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох