Справа № 301/1636/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П., ,

з участю секретаря - Пилип Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на заочне рішення Іршавського районного суду від 04 вересня 2017 року (суддя Пітерських М.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він фактично купив у ОСОБА_4 (а останній у такий же спосіб купив від ОСОБА_3.) автомобіль марки БМВ 316 1, 1993 року випуску, кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер «НОМЕР_2».

Договір купівлі-продажу не укладався, однак 24.01.2007 ОСОБА_3, в інтересах якого по довіреності діяв ОСОБА_4, видав на ім'я позивача ОСОБА_1 довіреність на користування та розпорядження даним транспортним засобом.

Зазначав, що у зв'язку з втратою технічного паспорту на ім'я ОСОБА_3 18.11.2011 було видано новий технічний паспорт на вказаний автомобіль марки БМВ 316 1, 1993 року випуску, кузов НОМЕР_1, однак за іншим реєстраційним номером НОМЕР_3.

Із часу зміни реєстраційного номеру, позивач не може розпоряджатися цим автомобілем за довіреністю від 24.01.2007, у якій вказано старий реєстраційний номер автомобіля. Нову довіреність відповідач видавати відмовляється.

ОСОБА_1 вказував, що є добросовісним відкритим володільцем авто, відповідач не пред'явив вимоги про повернення авто після припинення дії довіреності, а тому вважає, що набув право власності за набувальною давністю на таке рухоме майно.

Просив визнати за ним право власності на автомобіль за набувальною давністю.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 04.09.2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення його позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тими самими доводами, на які ОСОБА_1 посилався як на підставу свого позову.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали заяви, в яких просили розглянути справу, призначену на 31.01.2018, без їх участі. Судовою колегією, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянуто справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль марки БМВ 316 1, 1993 року випуску, кузов НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_3, мешканцю АДРЕСА_1

Дана обставина підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 18.11.2011 Іршавським ВРЕР ВДАІ ГУМВС України в Закарпатській області (а.с.5). Із такого свідоцтва слідує, що воно є дублікатом, виданим замість технічного паспорту серії НОМЕР_5 від 20.11.2003.

З нотаріально посвідченої довіреності № НОМЕР_6 від 24.01.2007 вбачається, що ОСОБА_5, діючи на підставі виданої ОСОБА_3 довіреності від 13.01.2005 № 19, уповноважив ОСОБА_1 користуватися, а також розпоряджатися (продати, обміняти, заставляти, здавати в оренду) належним ОСОБА_3 на підставі технічного талону серії НОМЕР_5 від 20.11.2003 року, автомобілем марки БМВ 316 1, 1993 року випуску, кузов НОМЕР_1 (а.с.4).

Отже, позивач ОСОБА_1 володів чужим майном - автомобілем марки БМВ 316 1 - на підставі довіреності на право користуватися та розпоряджатися автомашиною, що виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю на загальних підставах.

Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У відповідності до ч. 1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Для настання умов, передбачених ч. 3 ст. 344 ЦК України строк позовної давності починає обчислюватись тільки з моменту закінчення строку дії договору, а строк дії довіреності НОМЕР_7 від 24.01.2007 не закінчився.

Із довіреності № НОМЕР_6 від 24.01.2007 слідує, що така зберігає чинність до припинення її дії. Отже, строк даної довіреності не встановлений.

У матеріалах справи відсутні відомості, що представництво за такою довіреністю припинено з підстав передбачених ст. 248 ЦК України.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відтак посилання представника позивача на те, що позивач фактично придбав спірний автомобіль, купивши такий у ОСОБА_4 та розрахувавшись із ним за авто, суперечить вимогам ч.3 ст. 238 ЦК України. До того ж таке посилання є взаємовиключним до передбаченого законом порядку набуття права власності за набувальною давністю на рухоме майно.

Таким чином, позивач на обґрунтування свого позову не навів доводів про те, що представництво за довіреністю припинилося (ст. 248 ЦК України) чи те, що така довіреність скасована (ст. 249 ЦК України); не довів того, що позивач не може розпоряджатися автомобілем за довіреністю від 24.01.2007; не надав доказів, що ОСОБА_1 відмовляли у здійсненні правомочностей згідно довіреності від 24.01.2007; не довів наявність передбачених законом підстав для визнання за ним права власності за набувальною давністю на спірний автомобіль.

Не може бути взятим до уваги посилання скаржника на те, що третя особа ОСОБА_4 визнав позов, оскільки тільки відповідач наділений правом визнавати позов (п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України). Таке ж положення містилось у ч. 2 ст. 31 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Іршавського районного суду від 04 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2018 року.

Головуюча:

Судді: