Справа № 708/326/18
Номер провадження № 4-с/708/6/18
У Х В А Л А

16 травня 2018 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Тендітній Л.В.,

з участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії та рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП № 29190696 щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах № 2202/15-22 від 04.04.2018 року та визнання його незаконним, а також щодо винесення постанов від 02.03.2018 року про встановлення тимчасових обмежень боржника та від 07.03.2018 року про арешт коштів боржника, зазначивши, що відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.07.2011 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 2 липня 2011 року і до її повноліття.

29.11.2013 року його дочці виповнилося 18 років і виплата ним аліментів була припинена.

01.11.2013 року він отримав у відділі ДВС розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого сума боргу становила 4897,74 грн.

У звязку з цим між ним та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості про те, що він в рахунок погашення боргу по аліментах проведе оплату навчання дочки в Києво-Могилянській академії за 2 семестри, вартість якого становила 20000 грн.

Також в рахунок погашення боргу ним було оплачено навчання дочки в Чигиринському РСТК в розмірі 3900 грн.

В подальшому він систематично надає дочці матеріальну допомогу та перераховує грошові кошти на її картковий рахунок, про що у нього також є документальне підтвердження.

Вище зазначена заборгованість по аліментах була ним погашена 03.04.2018 року, що підтверджується відповідною квитанцією.

При цьому йому стало відомо, що відділом ДВС здійснено новий розрахунок заборгованості по аліментах, який не був йому направлений у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

На його звернення до в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_3 з проханням надати йому для ознайомлення документи, на підставі яких було зроблено такий розрахунок, остання цих документів не надала, окрім нового розрахунку заборгованості.

З цього розрахунку заборгованості № 2202/15-22 від 04.04.2018 року йому стало відомо, що його заборгованість по сплаті аліментів складає 252675,94 грн.

Йому не зрозуміло, на яких підставах було проведено такий розрахунок, який до того ж суперечить сам собі, як і не зрозуміло, звідки взялася така сума заборгованості в той час, коли він особисто до 01.11.2013 року подавав у виконавчу службу книгу обліку доходів і витрат підприємця і на той час сума боргу становила 4897,74 грн.

При цьому державний виконавець наводить не помісячну суму розрахунку заборгованості, а вказує загальну суму доходу за грудень 2012 року в розмірі 304300 грн. та за листопад 2013 року в розмірі 743645 грн.

А тому вважає, що державний виконавець помилково провела перерахунок заборгованості та не врахувала вимоги ст. 195 СК України, відповідно до якої він, будучи платником єдиного податку як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування.

З урахуванням цього просить суд визнати дії в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_3 щодо складання розрахунків заборгованості № 1861/15-22 від 07.03.2018 року та № 2202/15-22 від 04.04.2018 року неправомірними, визнати незаконним зазначені розрахунки заборгованості по аліментах, визнати неправомірними дії в.о. начальника ДВС ОСОБА_3 щодо винесення постанов у виконавчому провадженні ВП № 29190696 від 02.03.2018 року про встановлення тимчасових обмежень боржника та від 07.03.2018 року про арешт коштів боржника, а також просить стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала скаргу та прохала її задовольнити з викладених в ній підстав, зазначивши, зокрема, що державним виконавцем були вчинені протиправні дії при нарахуванні заявнику всупереч вимогам ст., ст.184, 195 СК України заборгованості по аліментах в сумі 261986 гривень.

В.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надавши відзив на скаргу, в якому заперечувала проти її задоволення та прохала розглянути справу без її участі, зазначивши, що стягувачка аліментів 14.10.2011 року та 08.10.2013 року зверталася до відділу ДВС із заявами про видачу довідки про несплату аліментів, оскільки боржник ухилявся від сплати аліментів.

Станом на 01.11.2013 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становила 4897,74 грн., про що сторонам було направлено довідку для відому.

25.02.2015 року ОСОБА_4 вкотре звернулася до відділу ДВС із заявою про перерахунок заборгованості по аліментах.

Після отримання відомостей про доходи ОСОБА_2 з Чигиринського відділення Кам'янської МДПІ 02.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про перевірку виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів, після проведення якої встановлено, що борг останнього по аліментах становить 252675,94 грн.

На підставі цього та у відповідності з вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанови про встановлення щодо боржника тимчасових обмежень, а 07.03.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

І боржнику, і стягувачу неодноразово направлялися повідомлення про наявність в ОСОБА_2 заборгованості по аліментах, а також він був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, яке було витребуване до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, згідно до постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження № 29190696 від 10.04.2018 року, та які було передано відповідною постановою від 11.04.2018 року.

Вважаючи дану скаргу необґрунтованою, просить відмовити в її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причину своєї неявки.

Вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скаргаа підлягає задоволенню з наступних встановлених обставин.

Згідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

А як визначено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того необхідно звернути увагу, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.07.2011 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 2 липня 2011 року і до її повноліття.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, виходячи з правил Закону України «Про виконавче провадження», відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому суд не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Порядок стягнення аліментів передбачено вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно до ч. 3 даної статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах № 867/3 від 07.10.2001 року, проведеного відділом ДВС Чигиринського районного управління юстиції, станом на 01.11.2013 року заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 по аліментах складала 4897,74 грн. (а.с.23).

Судячи з квитанції № 0.0..1 від 03.04.2018 року, ОСОБА_2 вище зазначену заборгованість в сумі 4897,74 грн. погасив в повному обсязі (а.с.20).

Виходячи з наданого скаржником свідоцтва про державну реєстрацію серії В00 № 706699, ОСОБА_2 з 12.03.2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, в тому числі ним був і протягом 2012-2013р.р., за період яких державним виконавцем нараховано йому заборгованість по аліментах.

Також ним надано індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 2000 по 2017 роки, судячи з яких ОСОБА_2, будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець з 2001 року, перебуває на спрощеній системі оподаткування.

У відповідності до п. 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.

Якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, то виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника, вносить до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про заборгованість боржника та надсилає стягувачу письмове розяснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Незважаючи на це, державний виконавець Карпичева Т.В. у своїх розрахунках заборгованості № 1861/15.22 від 07.03.2018 року та № 2202/15-22 від 04.04.2018 року помилково керувалася вимогами п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, вказавши при цьому, що заборгованість ОСОБА_2 по аліментах за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року станом на 01.03.2018 року склала 252675,94 грн.

Таким чином, державний виконавець Карпичева Т.В. під час проведення розрахунків заборгованості не взяла до уваги того, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець з 2001 року, перебуває на спрощеній системі оподаткування, у зв`язку з чим його заборгованість за аліментами визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України.

При цьому у зазначених розрахунках нарахування заборгованості за 2012-2013 роки проведені не помісячно, а станом на кінець кожного року, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», і з чого не зрозуміло як саме і за який період нараховано даний борг.

З урахуванням цього, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що розрахунки розміру заборгованості по аліментах ОСОБА_2 № 1861/15-22 від 07.03.2018 року та № 2202/15-22 від 04.04.2018 року, проведені державним виконавцем Карпичевою Т.В., не відповідають вимогам закону, у звязку з чим є незаконними, а її дії, як державного виконавця, щодо їх проведення слід визнати неправомірними.

Крім того на підставі вище зазначених розрахунків заборгованості державним виконавцем Карпичевою Т.В. в рамках виконавчого провадження ВП № .03.2018 року винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, а 07.03.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Виходячи з того, що розрахунки розміру заборгованості по аліментах ОСОБА_2 визнано незаконними, а дії державного виконавця Карпичевої Т.В. неправомірними, то й у винесенні останньою 02.03.2018 року постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника та 07.03.2018 року постанови про арешт коштів боржника суд вбачає порушення матеріальних прав скаржника та неправомірність дій державного виконавця, а тому вказані постанови про встановлення тимчасових обмежень щодо ОСОБА_2 теж слід визнати неправомірними, у звязку з чим скарга підлягає до задоволення в повному обсязі, при цьому суд при визначенні строку оскарження дій та рішень державного виконавця бере до уваги дату отримання заявником розрахунку заборгованості за аліментами, оскільки відділом ДВС не надано суду доказів отримання заявником оскаржуваного ним розрахунку та постанов про встановлення тимчасових обмежень в першій половині березні 2018 року, як на це вказує в.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 у відзиві на скаргу.

Також з врахуванням ч. 2 ст. 137 ЦПК України та виходячи з умов договору № б/н від 04.04.2018 року про надання адвокатом представницьких функцій, з Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь заявника підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії в.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо складання розрахунків заборгованості № 1861/15-22 від 07.03.2018 року та № 2202/15-22 від 04.04.2018 року за аліментами ОСОБА_2 неправомірними.

Визнати розрахунки заборгованості № 1861/15-22 від 07.03.2018 року та № 2202/15-22 від 04.04.2018 року за аліментами ОСОБА_2 незаконними.

Визнати дії в.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві полювання від 02.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 29190696 неправомірними.

Визнати постанову від 02.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві полювання у виконавчому провадженні ВП № 29190696 незаконною.

Визнати дії в.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами від 02.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 29190696 неправомірними.

Визнати постанову від 02.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні ВП № 29190696 незаконною.

Визнати дії в.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, від 02.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 29190696 неправомірними.

Визнати постанову від 02.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у виконавчому провадженні ВП № 29190696 незаконною.

Визнати дії в.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України від 02.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 29190696 неправомірними.

Визнати постанову від 02.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні ВП № 29190696 незаконною.

Визнати дії в.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 від 07.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 29190696 неправомірними.

Визнати постанову від 07.03.2018 року про арешт коштів боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 29190696 незаконною.

Стягнути з Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (, юридична адреса: 20901, м. Чигирин, вул. Грушевського, 23 Черкаської області) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: 20901, м. Чигирин, вул. Слави, 2Г Черкаської області) витрати на правничу допомогу адвоката в сумі пять тисяч гривень.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2018 року.

Головуюча