Єдиний унікальний номер 225/6053/17 Номер провадження 22-ц/775/162/2018
Єдиний унікальний номер 225/6053/17-ц Головуючий у І інстанції Скиба М.М.
Номер провадження 22ц-775/162/2018 Доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Азевич В.Б., Корчистої О.І.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №225/6053/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Торецьквугілля»

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року, ухвалене в в місті Торецьку Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що з 1980 року по 2001 рік працював у відповідача. За час роботи отримав професійне захворювання та травму. Висновком МСЕК від 14 листопада 2006 року йому вперше встановлено 50% втрати працездатності 10% за травмою та 40% в звязку з професійним захворюванням. За таких обставин стан його здоровя значно погіршився, йому спричинено моральну шкоду, на відшкодування якої просив стягнути 40000 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року позов задоволено частково: стягнуто з ДП «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 30000 грн., в дохід держави судовий збір у розмірі 1200 грн..

Не погодившись з таким рішенням, ДП «Торецьквугілля» подали апеляційну скаргу, в якій просили змінити рішення суду, задовольнити позовні вимоги та стягнути на користь позивача 15000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначили, що суд не зясував усі обставини по справі, які мають суттєве значення для прийняття обґрунтованого та законного рішення, не взяв до уваги усні пояснення позивача щодо неможливості підтвердити наявність моральної шкоди, не врахував, що позовні вимоги не підтверджені відповідними доказами, тяжкий фінансовий стан відповідача, позивачем не додано відповідних розрахунків.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі п.11 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-УІІІ від 3 жовтня 2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цієї редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що позивач знаходився в трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», висновком МСЕК від 14 листопада 2006 року позивачу вперше встановлено 50% втрати працездатності за сукупністю - професійне захворювання 40% та 10% виробнича травма.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на підприємство покладено обовязок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту її заподіяння, надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоровя і отримання втрати працездатності та інвалідності відбулось при виконанні трудових обовязків у шкідливих умовах, що призвело до фізичних та моральних страждань, розмір моральної шкоди визначений з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

На підставі ст.173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків відшкодовується у встановленому законом порядку.

Згідно ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоровю завдана при виконанні позивачем трудових обовязків, про що свідчить медичний висновок про наявність професійного захворювання, акт розслідування хронічного професійного захворювання, висновок МСЕК.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоровя потерпілого погіршено.

Визначення судом моральної шкоди в розмірі 30000 гривень відповідає встановленим обставинам справи, переживанням, які відчуває потерпілий в звязку з ушкодженням здоровя, з врахуванням ступеню втрати працездатності в звязку з професійним захворюванням та травмою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано важкий фінансовий стан відповідача не може бути підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки діючим цивільним законодавством ст.1193 ЦК України не передбачено врахування матеріального стану юридичної особи, лише фізичної.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано пояснення позивача щодо наявності моральної шкоди, безпідставні.

За змістом ст.57 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції, пояснення позивача є джерелом доказів лише у випадку, коли він допитаний як свідок. З матеріалів справи це не вбачається.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: