Номер провадження: 22-ц/785/2422/18
Номер справи місцевого суду: 494/784/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановила:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вона 4 лютого 2010 року народила сина ОСОБА_4, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно судового наказу від 29 січня 2013 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 245 грн. Однак вказана сума аліментів зовсім не вистачає для розвитку й виховання дитини. На даний час вона не працює, проживає за рахунок ведення домашнього господарства та пенсії, яку отримує у звязку з інвалідністю, свого житла не має та зазнає матеріальні труднощі. Оскільки відповідач є працездатною особою, працює неофіційно в ОСОБА_1, має власне житло, автомобіль та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання сина, а саме з 245 грн до 1500 грн.

Відповідач з вимогами позову погодився частково і пояснив, що він дійсно за місцем неофіційної роботи отримує доходи, але сплачувати на утримання сина аліменти у той сумі яку вимагає позивачка, не згоден, при цьому, не заперечує надавати дитині щомісячно лише 500 грн або 600 грн.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 по 1500 грн щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 22 серпня 2017 року. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання тільки щодо зміни рішення у частині стягуваної суми аліментів з 1500 грн на 800 - 900 грн щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду ніким не було оскаржено.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Згідно зі статтями 180 і 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батька, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який розірвано, мають малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с. 3, 5).

За судовим наказом від 29 січня 2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини по 245 грн щомісячно (а.с. 4).

З довідки виконавчого комітету Розквітівської сільської ради обєднаної територіальної громади Березівського району Одеської області від 10 вересня 2017 року слідує, що разом з позивачкою в с. Котовське по вул. Паркова, 59 Березівського району Одеської області проживають її діти ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (а.с.6).

Довідкою до акту огляду МСЕК №754274 підтверджується, що позивачка має другу групу інвалідності з дитинства безстроково (а.с.8).

З наданого витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку свідчить, що відповідач має власну земельну ділянку, площею 7,3709 га, яка перебуває в оренді ТОВ «Дуал-ВС» (а.с.24).

Відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні виниклого спору суд першої інстанції правильно прийняв до уваги, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, які відносяться до основних соціальних груп населення, з 1 травня 2017 року відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1777 грн.

Виходячи з наведених норм закону, відповідач повинен платити дитині аліменти в розмірі не менше 888,50 грн.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд зазначив, що врахував вищевикладене, а також матеріальне становище сторін й потребу малолітньої дитини у належному її матеріальному забезпеченні та вважав за необхідне розмір стягуваних за вищевказаним судовим наказом аліментів збільшити і продовжувати стягувати з відповідача для забезпечення гармонійного розвитку цієї малолітньої дитини аліменти по 1500 грн щомісячно.

В той же час, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що при визначенні розміру стягнутих аліментів суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим є підстави для зміни рішення суду першої інстанції шляхом зменшення суми розміру аліментів з 1500 грн до 1200 грн щомісяця, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено у ході розгляду справи, відповідач офіційно не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, у звязку з чим доводи позивача щодо зміни розміру аліментів у частині їх визначення у твердій грошовій сумі є обґрунтованими.

В той же час суд першої інстанції не зясував питання чому саме сума в розмірі 1500 грн повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Позивач при цьому жодного розрахунку необхідності стягнення саме цієї суми не надала.

Суд першої інстанції також не зясував питання чи в змозі відповідач сплачувати саме таку суму аліментів, зважаючи на ту обставину, що в суді першої інстанції він визнав позов частково, зазначив, що може платити аліменти лише в сумі 500-600 грн.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував ці обставини, які дійсно мають значення для справи, а тому в цій частині апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції не враховано докази підтвердження його хворобливого стану, та те, що він є безробітним, не має постійного джерела доходу, власного житла.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів виходить з того, що відповідач є дієздатною, працездатною та здоровою людиною, не працює без поважних причин, має можливість працевлаштуватися та забезпечувати, як свій рівень життя, так і мінімальний рівень життя своєї дитини, не має на утриманні інших осіб.

Так, посилання скаржника на свій хворобливий стан не можуть бути прийняті до уваги, так як надані ним довідка та виписка з історії хвороби свідчать лише про те, що 26.12.2016 року йому була проведена операція, через декілька днів він був виписаний із лікарні на амбулаторне лікування. Доказів довгострокового лікування протягом 2017 року, встановлення будь-якого ступеня непрацездатності, неможливості виконувати певні роботи тощо скаржник не надав.

Доказів того, що він знаходиться на обліку в центрі зайнятості як безробітний також не надано.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батька, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, відсутність власного житла у відповідача не є підставою для зменшення розміру аліментів, так як він зареєстрований жилому приміщенні своїх батьків, у нього є своє нерухоме майно, а саме земельна ділянка 7,3 га (а.с.25), що було враховано судом при винесенні рішення.

Більш того, в своїй апеляційній скарзі, в мотивувальній частині зазначив, що може сплачувати аліменти в розмірі 900 грн, а в прохальній просить зменшити розмір до 800 грн.

Посилання скаржника на ч.2 ст. 84 СК України взагалі не відноситься до підстав та предмету спора.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які б привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, по справі є лише підстава, яка була зазначена вище, для часткової зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року змінитив частині визначення розміру стягнутих аліментів.

Зменшити розмір аліментів стягнутих у твердій грошовій сумі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ПІН 315892359, на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1500 грн до 1200 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_7

Повне судове рішення складено 15.01.2018 року