Справа № 459/3262/17
Провадження № 2/459/240/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «Сенина», стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини зі сіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову в суд до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що 19.05.2015 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя в них є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, перестали розуміти один одного, втратили один до одного почуття любові та поваги, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Також зазначає, що відповідач матеріально дочку не утримує.

Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу,зміну позивачем прізвища на дошлюбне та сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі погоджується.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.05.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-СГ № 248990.

Від подружнього життя у сторін є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження.

Сімейне життя в сторін не склалось, ведення спільного господарства припинено, втратили один до одного почуття любові та поваги.

Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати та, керуючись статтею 113 цього Кодексу присвоїти позивачу дошлюбне прізвище «Сенина».

Дочка сторін ОСОБА_4 проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, так як відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання не дає.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч. 9 ст. 7 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 Кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, чина; 3?)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3?)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги те, що відповідач матеріально дочку не утримує, тому суд вважає даний позов обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 06.12.2017 р. та допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Окрім цього, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а за позовну вимогу про розірвання шлюбу остання була звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 20.12.2017 року, суд, керуючись вимогами ст..141 ЦПК України, п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4, абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та розяснень п. 13 постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вважає, що з відповідача на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути 1 280,00 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентиф. номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентиф. номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), зареєстрований 19.05.2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 209 - розірвати.

Позивачу після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «Сенина».

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ідентиф. номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентиф. номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 06.12.2017 року до її повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України 1 280,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. І. Рудаков