Справа № 308/6894/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Бота О.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 7000,00 дол. США.

Через канцелярію суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить відповідачу ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами виник спір щодо повернення авансу в сумі 7000,00 дол. США., які були надані відповідачу для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у випадку його задоволення, оскільки ОСОБА_2 неодноразово у розмові стверджувала, що поверне кошти, коли вони у неї будуть. Офіційного джерела доходів, рухомого майна, за рахунок якого можна було б виконати в майбутньому рішення суду, відповідач не має. Окрім того, остання має намір відчужити зазначене майно та виїхати за кордон.

Щодо зустрічного забезпечення, то позивач пропонує забезпечити таке, шляхом поруки ОСОБА_3 на суму, визначену судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суду не надано жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, не вказано обґрунтування на предмет того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він не спричинить порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Окрім того, позивачем не наведено жодних ризиків, що відповідач може не виконати в майбутньому рішення суду, у випадку задоволення позову. Будь-яких доказів про намір відчужити належне відповідачу майно позивачем не надано. Водночас, позивачем не доведено, що такий вид забезпечення позову, про який просить позивач, є співмірним із заявленими вимогами, оскільки ціна позову становить 7000,00 дол. США, а арешт позивач просить накласти на два об'єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2.

Варто також зазначити, що ст. 154 ЦПК України визначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Відтак, пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення іншою особою не відповідає вимогам чинного законодавства.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи вищезазначене, оскільки позивачем не доведено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, можуть бути порушені права й інших осіб у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області в строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О. Шепетко