Справа № 750/6363/16-ц
Провадження № 2-зз/750/4/18
У Х В А Л А

10 січня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Логвіної Т.В.,

із секретарем Примак Т.В.,

за участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

в с т а н о в и в :

08.09.2017 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 29.08.2017 року, у вигляді заборони органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, повязані з державною реєстрацією приміщення квартири АДРЕСА_1, з подальшою видачею документів, що підтверджують вчинення таких дій, із накладенням арешту на квартиру.

16.11.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій останній просить заборонити ОСОБА_2 здійснювати експлуатацію приміщення квартири АДРЕСА_2, переведеного з житлового у нежитлове, без належно оформлених документів щодо відкриття магазину з продажу (реалізації), в тому числі роздрібної та оптової, непродовольчих товарів, а також зберігання, складування власного товару та товару третіх осіб у вказаному приміщенні.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про скасування заходів забезпечення позову та просив відмовити у заяві про забезпечення позову, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Провівши системний аналіз зазначених правових норм суд вважає, що заява ОСОБА_2 про скасування забезпечення позову є передчасною і потреба в забезпеченні позову не відпала, у звязку з чим у задоволенні його заяви про скасування заходів забезпечення позову належить відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява, повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами підстави для забезпечення позову у спосіб, ним обраний, такий не стосується предмету та підстав заявленого позову, заява про забезпечення позову не ґрунтується на вимогах ЦПК, у звязку з чим в її задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 150 -155, 258, 259, 260, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: