Справа №751/5655/17
Провадження №2/751/116/18
Рішення

Іменем України

05 січня 2018 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Українська інноваційна компанія», в якому просить: зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу.

Позов обґрунтовує тим, що 31.01.1997 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ПАТ «Українська інноваційна компанія», ОСОБА_1 було придбано квартиру АДРЕСА_2. До укладання даного договору ПАТ «Українська інноваційна компанія» володіло зазначеною квартирою на підставі свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів, виданого 06.11.1996 року приватним нотаріусом ОСОБА_5

Навесні 2017 року позивач дізнався, що належна йому квартира виступає обєктом обтяження у вигляді арешту, накладеного 08.10.1996 року нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори згідно повідомлення Деснянського районного суду м. Чернігова віл 07.10.1996 року, здійсненого на виконання рішення суду.

За даними КП «Чернігівське МБТІ» власниками зазначеної квартири до набуття її у власність ПАТ «Українська інноваційна компанія», виступали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в свою чергу набули цю квартиру у спільну власність на підставі договору міни, укладеного у 1994 році.

Позивачем було зясовано, що ОСОБА_3 після набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2, було взято кредит у АТ «Укрінбанк» під заставу вказаної квартири. У звязку з прострочкою кредитної заборгованості, акціонерним товариством звернуто стягнення на квартиру та отримано останню у власність. Акціонерне товариство було змушене звертатися до суду з приводу виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири, але у звязку з добровільним виселенням відповідачів та подальшою відмовою банку від позову провадження було припинено.

Розрахунок з ПАТ «Українська інноваційна компанія» за договором купівлі-продажу від 31.01.1997 року було здійснено ОСОБА_1 у повній відповідності до умов цього договору. Так само ОСОБА_1 ніколи не виступав поручителем ОСОБА_2 або ОСОБА_3 за тими чи іншими спільними або особистими зобовязаннями вказаних осіб. Відповідно, позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_2 на передбачених законом підставах, тому просить зняти арешт з квартири.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3, представник відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія» тричі, 01.12.2017 року, 03.01.2018 року та 05.01.2018 року, не зявилися, про день та час розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено , що 31.01.1997 року між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого АТ «Український інноваційний банк» продало, а ОСОБА_7 купив двокімнатну квартиру № 50 , що знаходиться в будинку № 9 по вул.. Жабинського в м. Чернігові. Ця квартира належить АТ «Український інноваційний банк» на підставі свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів, виданого ОСОБА_5 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 06.11.1996 року за реєстраційним номером № 2534, зареєстрованого в Чернігівському МБТІ 19 листопада 1996 року за № 1474.

Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.07.2016 року № 2275, власником квартири № 50, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 9 є позивач по справі ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.1997 року № 264 (а.с.6)

Згідно листа від 20.07.2017 року № 3864/01-16 державного нотаріуса Першої Чернігівської державної контори наявна інформація про те, що на виконання рішення суду на квартиру № 50, що розташована в м. Чернігові по вул. Жабинського, 9, накладено арешт на підставі повідомлення 6225/9 від 07.10.1996 року Деснянського районного суду м. Чернігова.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.02.1997 року провадження по справі за позовом Чернігівського філіалу АО «Укрінбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та виселення припинено (а.с.10).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи, що наявність заборони відчуження на квартиру порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, суд вважає, що позов слід задовольнити та зняти арешт з квартири АДРЕСА_3.

Керуючись ст.ст. 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з майна, яке належить ОСОБА_1, а саме: квартири АДРЕСА_2, накладений 08.10.1996 року за № 231 державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори на підставі повідомлення № 6225/9 від 07.10.1996 року Деснянського районного суду м. Чернігова.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. М. Ченцова