ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 668/7175/15-ц

Номер провадження: 22-ц/819/513/18

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя-доповідач),

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Зварич С.А.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_2,

заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»

заінтересована особа - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Мегабанк», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року у складі судді Майдан С.І.,

встановив:

15 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Мегабанк».

Посилаючись на те, що під час проведення виконавчих дій щодо стягнення з неї на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості у розмірі 467696.39грн державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавче провадження відкрито з пропуском встановленого законом строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та з порушенням місця виконання рішення суду, просила визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні Карецького А.Г. щодо винесення постанови від 16 липня 2013 року та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні Карецького А.Г. по винесенню постанови від 16 липня 2013 року, якою відкрито виконавче провадження ВП №38878153 з виконання виконавчого листа №2-2260/10, виданого Суворовським районним судом м. Херсона 15 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Мегабанк» в сумі 467 696,39 грн. Скасовано постанову ВП №38878153 від 16 липня 2013 року державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні Карецького А.Г., якою відкрито виконавче провадження ВП №38878153 з виконання виконавчого листа №2-2260/10, виданого Суворовським районним судом м.Херсона 15 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Мегабанк» в сумі 467 696,39 грн.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відкриваючи виконавче провадження та направляючи ОСОБА_2 копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2013 року на адресу: АДРЕСА_1, державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні керувався тим, що саме така адреса зазначена стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження. Проте, будь-яких даних про проживання, перебування, роботу, місцезнаходження майна ОСОБА_2 за такою адресою відсутні. Натомість з матеріалів справи вбачається, що боржник має інше зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_2. Докази про отримання ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2013 року в матеріалах справи відсутні.

В апеляційній скарзі АТ «Мегабанк», що є правонаступником ПАТ «Мегабанк», посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою у задоволені вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, заперечуючи проти апеляційної скарги АТ «Мегабанк», зазначила, що на її думку ухвала суду є законною та обґрунтованою. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення ухвалу суду без змін.

Представник АТ «Мегабанк» адвокат Мизиненко Д.В., приймаючи участь в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі. Просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені скарги.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5, апеляційну скаргу не визнав, зазначивши, що, на його думку, рішення суду є законними та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а ухвалу суду без змін.

Представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Беккер О.М. апеляційну скаргу визнала. Просила ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені скарги.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши додержання судом вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 15 липня 2010 року Суворовським районним судом м. Херсона виданий виконавчий лист № 2-2260/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ППТВК «ХерсонСпецМетал» заборгованості за кредитом в розмірі 552 255.99 грн., судові витрати у розмірі 1700грн., інформаційно-технічний збір у розмірі 120грн., а всього 554 075.99грн.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Пономаренко І.О. від 19 жовтня 2012 року виконавчий лист № 2-2260/2010 від 15 липня 2010 року повернуто стягувачу на підставі ст.50, п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки встановлено, що майно, яке належить боржнику та на яке може бути звернено стягнення в сумі боргу не виявлено, за вказаною адресою боржник не мешкає.

15 липня 2013 року директор Херсонського центрального регіонального відділення ПАТ «Мегабанк» звернувся до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2260/2010 виданого Суворовським районним судом м. Херсона 15 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитом. У заяві стягувач зазначив, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1. Також стягувач зазначив, що у зв'язку із частковим погашенням боргу, залишок суми заборгованості складає 467 696.39грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні Карецьким А.Г. від 16 липня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2260/2010 від 15 липня 2010 року.

Оскільки постановою державного виконавця від 19 жовтня 2012 року виконавчий лист № 2-2260/2010 від 15 липня 2010 року повернуто стягувачу у зв'язку з неможливістю виконати рішення, в силу вимог ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто з 19 жовтня 2012 року. А отже строк пред'явлення до виконання виконавчого документу на час відкриття виконавчого провадження не сплив.

Пунктом 1 частини 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості , що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місце знаходження майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

У виконавчому документі, згідно п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначаються, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною 1 ст. 20 зазначеного Закону встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Зі змісту ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч.1), та протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження(ч.2).

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідно до частини 5 зазначеної статті, надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення, державний виконавець, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому листі № 2-2260 виданому Суворовським районним судом м. Херсона 15 липня 2010 року, відповідно до вимог ст. 18 Закону України, зазначено місце проживання боржника, ОСОБА_2 - АДРЕСА_2. Згідно з копією паспорта ОСОБА_2 вона зареєстрована за цією ж адресою з 15 жовтня 1988 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 категорично та послідовно заперечувала факт свого проживання за адресою АДРЕСА_1, зазначаючи, що вона постійно проживала та проживає за адресою АДРЕСА_2.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_2 будь-коли постійно чи тимчасово проживала, перебувала за адресою АДРЕСА_1, матеріали справи не містять. Посилання апелянта на те, що заявниця деякий час проживала у зазначеній квартирі, та як дружина власника мала права на частку у спільному майні подружжя ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження визначено, що:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік;

реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Статтею 6 зазначеного Закону громадяни України, а також іноземці чи особи без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів.

Зі змісту зазначених вимог закону у їх сукупності вбачається, що містом проживання, перебування боржника у виконавчому провадженню за яким визначається місце виконання рішення є зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування особи, відомості про яке внесені органом реєстрації до визначеного законом переліку документів, а не будь-яка адреса зазначена стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачам надано право у заяві про відкриття виконавчого провадження зазначати додаткові відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місце знаходження майна тощо), а не місце проживання боржника за яким визначається місце виконання рішення.

Отже встановивши, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання боржника є АДРЕСА_2, що за територіальністю відноситься до Суворовського району м. Херсона, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні, в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», відкрив виконавче провадження не за місцем виконання рішення.

За правилами ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у даному випадку був зобов'язаний відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Отже скасовуючи, винесену незаконно державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження, суд першої інстанції усунув існуючі порушення, відновивши порушені права сторони виконавчого провадження.

Доводи апелянта про пропуск ОСОБА_2 встановленого законом строку для оскарження виконавчої дії висновки суду не спростовують.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Докази про отримання ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2013 року у справі відсутні.

Як вбачається з пояснень представника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Беккер О.М. у матеріалах виконавчого провадження будь-які докази направлення ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2013 року та докази отримання боржником копії постанови відсутні.

З доводів ОСОБА_2 та пояснень її представника вбачається, що копія постанови отримана заявницею лише 05 липня 2013 року, про що зроблено відмітку у виконавчому провадженні. Вказані доводи заявниці учасниками справу у встановленому законом порядку не спростовані.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 була обізнана про наявність даного виконавчого провадження з жовтня 2014 року ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки не містять будь-яких доказів вручення їй копії оскаржуваної постанови.

За таких обставин, ОСОБА_2, звернувшись 15 липня 2013 року зі скаргою на дії державного виконавця, строк звернення до суду не пропустила.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Мегабанк», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2018 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова