Справа № 157/1873/16-ц
Провадження №2/157/8/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

третьої особи ОСОБА_7,

представника третьої особи ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до міського голови Камінь-Каширської міської ради ОСОБА_4, Камінь-Каширської міської ради Волинської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_7, про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок,

встановив:

15 грудня 2016 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до міського голови Камінь-Каширської міської ради Волинської області ОСОБА_4 про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, визнання незаконними дій посадової особи та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 Право власності на даний будинок перейшло до позивача в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, площею 0,25 га була передана ОСОБА_10 безкоштовно у приватну власність за рішенням Камінь-Каширської міської ради від 27 грудня 1995 року № 4/6 за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку. Цим же рішенням ОСОБА_10 була передана земельна ділянка площею 0,13 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за цією ж адресою.

З метою завершення приватизації земельних ділянок ОСОБА_9 звернулася до Камінь-Каширської міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, який вперше був наданий 01 липня 2010 року та повторно - 26 листопада 2015 року. У лютому 2016 року відповідна технічна документація була готова, однак міський голова ОСОБА_4 з надуманих підстав відмовився погодити межі земельних ділянок.

04 листопада 2016 року позивач звернулася до Камінь-Каширської міської ради із заявою, в якій просила визначити межі спірних земельних ділянок та затвердити проекти їх землеустрою. Однак рішенням від 10 листопада 2016 року міська рада зняла заяву ОСОБА_9 із розгляду, в зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на земельні ділянки, який знову ж таки можна отримати лише після погодження проектів землеустрою міським головою.

Посилаючись на вищевикладене, просить суд визнати за нею право на завершення приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства площею відповідно 0,25 га та 0,13 га, які знаходяться по АДРЕСА_2, визнати дії міського голови Камінь-Каширської міської ради ОСОБА_4 щодо відмови погодити проекти технічної документації із землеустрою вказаних земельних ділянок протиправними та зобов'язати його погодити вказану технічну документацію.

Ухвало суду від 28 березня 2017 року до участі в розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Головне управління Держгеокадастру у Волинській області.

Ухвалою суду від 03 листопада 2017 року позивача ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, замінено її правонаступником ОСОБА_2

Ухвало суду від 03 листопада 2017 року до участі в розгляді справи як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_7.

Ухвало суду від 08 листопада 2017 року до участі в розгляді справи як співвідповідача залучено Камінь-Каширську міську раду Волинської області.

Позивач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги уточнили. Просять визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, земельних ділянок, а саме: за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,13 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, які належали його батькові ОСОБА_10 на підставі рішення Камінь-Каширської міської ради № 4/6 від 27 грудня 1995 року та перейшли у спадок його матері ОСОБА_9, а також визнати право на здійснення реєстрації права власності з отриманням витягу з державного реєстру прав на вказані вище земельні ділянки. Крім того, просить стягнути з Камінь-Каширської міської ради та міського голови ОСОБА_4 понесені ним судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що до повного узгодження із сусідами меж спірних земельних ділянок технічну документацію із землеустрою погодити неможливо.

Представник відповідача Камінь-Каширської міської ради ОСОБА_5, представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_6 позовні вимоги визнали повністю.

Третя особа ОСОБА_7, її представник ОСОБА_8 проти позову заперечили. Вважають, що погодження технічної документації із землеустрою до вирішення спору щодо меж земельних ділянок порушить їх права як суміжних землекористувачів.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Камінь-Каширської міської ради від 27 грудня 1995 року № 4/6 ОСОБА_10 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,13 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 23). Право на приватизацію земельних ділянок ОСОБА_10 реалізувати не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 7).

Спадщину після смерті ОСОБА_11 прийняла його дружина ОСОБА_9, що підтверджується рішенням Камінь-Каширського районного суду від 09 лютого 2010 року, яким за останньою визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок по АДРЕСА_3, який належав ОСОБА_10 (а.с. 9, 13).

Рішеннями Камінь-Каширської міської ради Волинської області від 01.07.2010 року № 52/19, від 10.08.2010 року № 52/119, від 26.11.2015 року № 2/4, від 25.12.2015 року № 3/18 (а.с. 16, 17, 24, 39) ОСОБА_9 надано дозвіл на складення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по АДРЕСА_1 У 2016 році така документація була виготовлена та подана на погодження до Камінь-Каширської міської ради. Однак завершити процес приватизації та отримати правовстановлюючі документи на земельні ділянки ОСОБА_9 не встигла та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (свідоцтво про смерть НОМЕР_1, а.с. 158).

Спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняв її син - позивач ОСОБА_2, що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 жовтня 2017 року, згідно з яким до останнього перейшло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належали ОСОБА_9 (а.с. 228).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За змістом ст. 1296 Цивільного кодексу України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

У підпункті 4.15 пункту 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину за заповітом та оформив право власності на частину спадкового майна. Успадкувавши частину спадкового майна, він успадкував право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець ОСОБА_9, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п. 3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті матері, набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про визнання за ним права на здійснення реєстрації права власності з отриманням витягу з державного реєстру прав на вказані вище земельні ділянки, оскільки це право закріплене законом та на час вирішення даного спору стосовно позивача не порушене.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає сплату судового збору на відповідачів: міського голову Камінь-Каширської міської ради ОСОБА_4 та Камінь-Каширську міську раду Волинської області.

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 880 грн. підлягають до задоволення частково. З долученого до матеріалів справи розрахунку розміру витрат на оплату послуг адвоката вбачається, що за основу даного розрахунку було взято розмір мінімальної заробітної плати. Однак, згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції від 06.12.2017 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах обчислюється пропорційно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та не може перевищувати 40 відсотків його розміру за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи, що станом на 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік», становить 1600 грн., тому розмір витрат на оплату послуг адвоката, після проведення відповідного розрахунку, становить 5173 грн. 60 коп. Саме такий його розмір слід стягнути із відповідачів на користь позивача.

Керуючись статтями 5, 12, 76, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1216, 1218, 1225, 1296 Цивільного кодексу України, статтею 125 Земельного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських та побутових будівель і споруд та земельної ділянки, площею 0,13 га, для ведення особистого селянського господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі рішення Камінь-Каширської міської ради народних депутатів від 27 грудня 1995 року № 4/6, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з міського голови Камінь-Каширської міської ради ОСОБА_4, Камінь-Каширської міської ради Волинської області в дохід держави з кожного окремо по 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок судового збору та на корить ОСОБА_2 по 2586 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Б. С. Гамула