Справа № 127/336/17
Провадження № 6/127/2/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука Г.М.,

секретаря Грабика В.В.,

за участю засудженого ОСОБА_1,

потерпілої (законного представника потерпілої) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 у м. Вінниці заяву ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод» про розстрочку виконання вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2017 року в частині задоволених вимог цивільного позову, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2017 року визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому відповідне покарання. В тому числі, даним вироком задоволено частково позовні вимоги цивільних позивачів та стягнуто з цивільного відповідача ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн. та 3 000,00 грн. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_4 250 000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 450 000,00 грн. моральної шкоди. Вирок набув законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05.12.2017 року.

ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод» звернулось до суду із заявою, в якій у відповідності до положень ЦПК України, просило суд розстрочити виконання вироку суду від 23.06.2017 року в частині вимог цивільного позову про стягнення із заявника коштів на користь потерпілих у відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Заява мотивована тим, що на даний час в обігових коштах підприємства залучений значний обсяг кредитного ресурсу, а тому одночасне задоволення усіх вимог стягувачів призведе до погіршення фінансового стану підприємства. Як наслідок, заявник несе ризик несвоєчасної сплати податків, соціальних платежів, виплати заробітної плати працівникам.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод» за довіреністю ОСОБА_7 вимоги заяви підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, розстрочивши виконання вироку суду в частині цивільного позову, встановити виплату присуджених коштів рівними щомісячними платежами згідно запропонованих ними порядку та розмірів. Крім того на запитання суду пояснив, що на даний час вказане судове рішення в частині стягнення коштів за цивільними позовами у примусовому порядку через органи державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не виконується, оскільки стягувачі не звертались із відповідними заявами.

Потерпіла ОСОБА_2, яка також є законним представником потерпілої ОСОБА_4, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про розстрочку.

Засуджений ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги заяви про розстрочку.

Інші учасники провадження у судове засідання не зявились, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Відтак, суд у відповідності до положень статті 539 КПК України, ухвалив проводити розгляд заяви за їх відсутності.

Заслухавши думку учасників провадження та дослідивши заяву про розстрочку із поданими додатками, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 «Тернопільськиій молокозавод» про розстрочку виконання рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 537 КПК України суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, пов'язані з виконанням вироку.

Згідно позиції, що викладена у п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до вимог розділу VIII КПК України. Питання, які виникають під час та після виконання вироку у потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та інших осіб, що стосуються цивільного позову, розглядаються судом за правилами КПК (стаття 539).

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує наявність, у тому числі, стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

Тобто задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З матеріалів судового провадження № 6/127/2/18 вбачається, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому відповідне покарання.

Цим же вироком частково задоволено цивільні позови потерпілих, стягнуто з ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод», з яким засуджений перебував у трудових правовідносинах на момент скоєння злочину, на їх користь у відшкодування матеріальної та моральної шкоди грошові кошти на загальну суму 903 000,00 грн.

Вирок суду набув законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05.12.2017 року.

27.12.2017 року потерпіла ОСОБА_2 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про видачу виконавчих листів про стягнення на її користь 203 000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди та на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 250 000,00 грн., тобто всього коштів на суму 453 000,00 грн. Дані виконавчі листи заявник отримала 10.01.2018 року та на час даного судового розгляду не зверталась із заявою про їх примусове виконання до відповідного підрозділу ДВС Міністерства юстиції України.

Інші потерпілі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, із заявами про видачу виконавчих листів до суду на даний час не звертались.

02.01.2018 року ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод» звернулось до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення, мотивуючи наявністю у них кредитних зобовязань, по яким у 2018 році потрібно буде провести багатомільйонні виплати. Відтак, в разі якщо доведеться провести одноразову виплату коштів у сумі 903 000,00 грн. на виконання вищевказаного судового рішення, підприємство може бути обмежено у можливості виплати всіх обовязкових соціальних платежів та сплаті податків.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод», суд приймає до уваги недоведеність позиції заявника щодо наявності у нього кредитних зобовязань в сумі 174,0 млн. грн., які необхідно сплатити саме у 2018 році. Зокрема, надані заявником копії кредитних договорів свідчать лише про відкриття банківською установою для ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод» кредитних ліній та можливість встановлення овердрафту, однак докази про безпосереднє отримання кредитних коштів та встановлені строки їх повернення заявником суду не надані.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що на даний час жоден із виконавчих листів до виконання стягувачами не подавався. Дану обставину також підтвердив у судовому засіданні й представник ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод». Відтак, на думку суду, дана заява є передчасною, оскільки державний виконавець в ході примусового виконання судового рішення має можливість достеменно встановити наявність чи відсутність у боржника активів ( в тому числі й грошових коштів), необхідних для виконання виконавчого документу.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для розстрочки виконання вироку в частині вирішення цивільного позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 128, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 «Тернопільський молокозавод» про розстрочку виконання вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2017 року в частині задоволених вимог цивільного позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: