Справа № 299/3345/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Куштана Б.П., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" на ухвалу Виноградівського районного суду про відмову у прийнятті заяви, постановлену 01 листопада 2017 року головуючою суддею Бак М.Д. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" до ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Виноградівського районного суду від 01 листопада 2017 року відмовлено у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

Заперечуючи ухвалу суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" подало на неї апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати дану ухвалу та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" як постачальник природного газу, звернулося в жовтні 2017 року до Виноградівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані комунально-житлові послуги з постачання природного газу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості.

Відмовляючи у прийнятті заяви суд першої інстанції зазначив, що між заявником та ОСОБА_2 не укладено договору про надання послуг, договір приєднання на який посилається заявник, як на підставу звернення до суду, доведений до відома громадян 22.12.2015 року, однак борг із заявою про видачу судового наказу про стягнення якого звернувся заявник, розрахований за період починаючи з липня 2015 року, що вбачає у собі спір про право.

Однак, таких висновків суд першої інстанції дійшов передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В п. 9 та п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник обґрунтував свої вимоги та додав відповідні документи на підтвердження того, що він є фактичним постачальником природного газу та надавав відповідачу ОСОБА_2 послуги з постачання природного газу за вказаний період, зокрема, до заяви додано історію розрахунків за спожитий природній газ (фінансовий стан), що свідчить що між ТОВ «Закарпатгаз Збут» та ОСОБА_2 склалися та існують цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг, в тому числі і до оприлюднення публічного договору. При цьому заявник надсилав боржнику вимогу про сплату заборгованості, така вимога боржником отримана та була проігнорована.

Колегія судів зазначає, що навіть за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Тобто, заявник надав інші письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг з постачання природного газу.

У звязку з вищенаведеним, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК (діючого на момент постановлення ухвали), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви ТОВ «Закрпатгаз Збут». Зокрема, наявні документи, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника на звернення до суду із відповідною заявою, і з доданих документів не вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором) або вбачається пропуск позовної давності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

На підставі викладеного та керуючись статтями 161, 374, 379, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду від 01 листопада 2017 року про відмову у прийнятті заяви ПАТ «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу, скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 січня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: