Провадження № 2/750/387/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

04.12.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2, який є його сином (далі - відповідач), аліментів у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до дня смерті.

В обґрунтування позову послався на ухилення відповідача від його матеріального утримання, якого він потребує в зв'язку з похилим віком і незадовільним станом здоров'я.

У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні.

Відповідач позов не визнав. Він пояснив, що після його народження відповідач покинув матір і не надавав матеріальної допомоги на його утримання; крім того, позивач не займався його вихованням, а тому, на думку відповідача, позивач не має права вимагати стягнення з нього аліментів. Додатково відповідач пояснив, що він проживає разом із матір'ю, при цьому здійснює її часткове матеріальне утримання, якого вона потребує за своїм віком і станом здоров'я.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_3 (матір відповідача) показала, що позивач негідно поводив себе в шлюбі та навіть не забрав її з пологового будинку, після народження сина. Він не займався вихованням сина, а через півтора роки після його народження покинув сім'ю. Після припинення сімейних відносин, відповідач не мав постійного заробітку, а тому не надавав систематичної матеріальної допомоги на утримання сина. Через скрутний фінансовий стан сім'ї, після досягнення повноліття син був змушений перейти на заочну форму навчання і почати трудову діяльність, оскільки вона не мала матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина, а позивач такої допомоги не надавав. Зараз вона перебуває на обліку в онкологічному диспансері та за станом здоров'я потребує матеріальної допомоги з боку сина, яку він й надає.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і є батьком відповідача, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач має другу групу інвалідності та отримує пенсію в розмірі 1605 грн 44 коп. Будучи непрацездатною особою позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсія не забезпечує його нагальні життєві потреби.

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Отже, повнолітні дочка або син звільняються від обов'язку утримання своїх батьків лише в разі позбавлення їх батьківських прав щодо дочки або сина; в інших випадках цей обов'язок підлягає виконанню, але за умови, що батьки є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги з боку дочки та/або сина.

Водночас, за приписом статті 204 Кодексу дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків; у виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

Статтею 205 Кодексу встановлено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

З урахуванням доведення факту неналежного виконання позивачем своїх батьківських обов'язків щодо відповідача, а також ненаданням позивачем систематичної матеріальної допомоги матері відповідача на його утримання до досягнення відповідачем повноліття та необхідність утримання відповідачем своєї матері, яка за станом здоров'я також потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн на строк не більше трьох років.

Суд констатує, що Кодекс не передбачає стягнення аліментів на утримання батьків з дня пред'явлення позову, а тому аліменти слід стягнути з відповідача з дня ухвалення рішення, допустивши його негайне виконання.

За таких обставин, пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Удомля Тверської області (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_2) аліменти в розмірі 300 грн щомісячно, на строк не більше ніж до 10.01.2021 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів у порядку, встановленому статтями 354-356 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев