Справа № 184/2186/17
Номер провадження 2-о/184/9/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу»,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою до ОСОБА_2, в якій просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 14.10.1988 року Кіровоградським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис №2289.

В судове засідання заявник не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без участі та присутності заявника, вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не зявилась, оскільки відбуває покарання в Державній установі «Чорноморська виправна колонія №74» м. Одеси, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, даний позов визнає, просить залишити їй прізвище «Римар».

Оскільки в судове засідання сторони не з'явилися, згідно з правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Як встановлено судом, 14.10.1988 року Кіровоградським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (серії ІІ-ОЛ №265352, актовий запис №2289).

Від цього шлюбу у сторін є один повнолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2013 року сторони більше не живуть однією сім'єю та не ведуть спільне господарство. В 2013 році ОСОБА_2 була засуджена до реального позбавлення волі строком на 7 років за тяжкий злочин і до сих пір відбуває покарання в Державній установі «Чорноморська виправна колонія №74» м. Одеси. На той час сторони проживали в м. Кіровоград у власному житловому будинку № 10 по вул. Обознівська і там було зареєстровано їхнє постійне місце проживання. Однак в зв'язку з притягненням дружини до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин сторони втратили вказаний житловий будинок, залишилися без житла і в 2016 році ОСОБА_1 був знятий з реєстрації в ньому. На даний час вказаний житловий будинок перебуває у власності зовсім сторонніх осіб і сторони більше не мають в ньому реєстрації.

За минулий час у ОСОБА_1 фактично склалася інша сім'я, він переїхав на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2. З дружиною ОСОБА_1 підтримував стосунки після її засудження тільки до 2016 року. Протягом останніх двох років сторони більше не підтримують колишніх сімейних стосунків.

Суд вважає, що сім'я сторін вже розпалася, шлюб носить тільки формальний характер. Майнового спору у сторін немає.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 жовтня 1988 року Кіровоградським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис № 2289 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 залишити «Римар».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_4