Справа № 152/1820/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 січня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Одудовського С.В.,

представника позивача - Бабій С.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, в інтересах дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

22 листопада 2017 року Шаргородська районна державна адміністрація Вінницької області, як орган опіки та піклування звернулася до суду із позовом, в інтересах дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

У позові зазначено, що до служби у справах дітей Шаргородської РДА звернулася Рахівська служба у справах дітей Закарпатської області з проханням позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На цей час малолітня ОСОБА_3 проживає разом із своїм дядьком - ОСОБА_4, який займається її вихованням та матеріально утримує її.

Мати дитини - ОСОБА_5, похбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_3, рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області.

02 жовтня 2017 року, під час обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2, встановлено, що він проживає в будинку своєї матері, в кімнатах брудно, речі особистого вжитку розкинаді по будинку, в будинку холодно.

Згідно характеристики, виданої Копистиринською сільською радою Шаргородського району Вінницької області від 02 жовтня 2017 року № 834, ОСОБА_2 зарекомендував себе із задовільної сторони, трапляється випадки зловживання алкоголем.

05 жовтня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА, ОСОБА_2 пояснив, що дійсно виховання доньки не займається, матеріально не утримує, не спілкується.

Посилаючись на зазначене вище, Шаргородська райдержадміністрація просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, передати дитину органу опіки та піклування для вирішення питання про подальше влаштування та стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Представник позивача - Шаргородської районної державної адміністрації Бабій С.В. у судовому засіданні, позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

ОСОБА_2 є батьком малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області № 305/1104/16-ц від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-12).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 02 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Із довідки-характеристики № 834, виданої 02 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 зарекомендував себе із задовільної сторони. Трапляються випадки зловживання алкоголем (а.с. 20).

Відповідно до рішення від 05 жовтня 2017 року № 59, комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністраціївважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24, 25).

Згідно з висновком від 07 листопада 2017 року № 01.1-38/3351, орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26, 27).

Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі - СК України).

Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 року Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем.

Отже, судом установлено на підставі переконливих доказів, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки ОСОБА_3, що порушує її право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку її батька ОСОБА_2, а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останнього батьківських прав відносно доньки.

Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Отже, на думку суду, з відповідача слід стягувати аліменти на доньку ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, з другої сторони стягуються удові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Тому, керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати малолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації для вирішення питання про подальше влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання у розмірі п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2017 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2, до Державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, отримувач коштів - ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 640 гривень.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський