Справа № 492/48/18
Провадження № 2/492/281/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді Варгаракі С.М., при секретарі судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду м. Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутностіь, позовні вимоги не визнала та просила застосувати строк позовної давності.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.02.2014 року, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено базові відсоткові ставки.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за Договором згідно п.п.2.1.1.12.11 Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про те, що станом на 28.12.2017 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 18.12.2014 року становить 19 486,33 грн., з яких:

-1130,88 грн. - заборгованість за кредитом;

-14051,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн. - штраф (фіксована частина);

-904,11 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідачка наполягала на застосуванні строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Матеріали справи свідчать про те, що 18.02.2014 року ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» та видано кредитну картку «Універсальна» зі строком дії до 10/17.

Із наданих Банком документів та розрахунків вбачається, що відповідачка погашала кредит нерегулярно.

Згідно п. 2.1.1.2.11. Умов та правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевому боці картки, включно. Забороняється використання картки зі строком дії, що сплив.

Відповідно до п. 2.1.1.2.12. вказаних Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна кредитна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта.

Строк дії картки встановлено до 31.10.2017 року, вказана картка не продовжувалась шляхом надання відповідачу нової кредитної картки. А з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду у 15.01.2018 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущений.

З вищевказаної правової позиції Верховного Суду України вбачається, що перебіг позовної давності щодо кожного з місячних платежів починався з моменту несплати відповідачем чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Позивач звернувся до суду з позовом до спливу трьох років з моменту закінчення останнього дня місяця дії картки, та саме з цього моменту починається перебіг позовної давності згідно вказаних вище правових позицій Верховного Суду України.

При цьому дата внесення відповідачем останнього платежу в рахунок погашення заборгованості, виходячи з положень чинного законодавства України, має значення для вирішення питання щодо переривання перебігу позовної давності, а не для вирішення питання щодо моменту його спливу, оскільки сплив позовної давності пов'язується із визначенням строку виконання зобов'язання.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на встановлений договором строк позовної давності тривалістю в п'ятдесят років не береться судом до уваги, оскільки оцінюючи положення п. 1.1.7.31. «Умов та правил надання банківських послуг», відповідно до якого строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів та витрат банку, становить 50 років, суд керується наступним.

Зважаючи на той факт, що п. 1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», що підписана відповідачем, не міститься домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності до 50 років, тому сторонами не досягнуто згоди щодо збільшення строку позовної давності, зважаючи на що підлягає застосуванню загальний строк позовної давності.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1926цс15.

Сума заборгованості за кредитним договором від 18.02.2014 року підлягає стягненню з відповідача на користь Банку у розмірі 16282,22 грн., яка складається з наступного: 1 130,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14 051,34 грн. - заборгованість за відсотками за останні три роки до моменту звернення до суду, 1100 грн. - заборгованість за пенею за період з 15.01.2017 року по 15.01.2018 року.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта щодо незгоди із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п. 1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний в тому числі отримувати виписки про стан картрахунків та о проведених операціях по картрахункам.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, ОСОБА_1, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком.

Також, згідно п. 1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, при незгоді із змінами Правил та/або Тарифів, клієнт зобов'язаний звернутись в банк для розірвання даного договору та сплатити заборгованість, що виникла перед банком.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 інформував відповідача про зміну процентної ставки в тому числі шляхом надання виписок в терміналі самообслуговування та «Приват 24».

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду доказів звернення відповідача до банку з пропозицією щодо розірвання кредитного договору після інформування банком про зміну процентної ставки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що банком було дотримано погоджену сторонами кредитного договору процедуру зміни процентної ставки за кредитним договором.

Позовні вимоги щодо стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 904,11 грн. - штраф (процентна складова), - задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що штраф і пеня нараховані банком за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Правові підстави до стягнення штрафу відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява представника ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1471,27 грн.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1Д, , рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2014 року у розмірі 16282(шістнадцять тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1Д, , рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1471 (тисяча чотириста сімдесят одна) гривні 27 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Арцизький районний суд Одеської області.

Повний текст рішення суду складено 13 серпня 2018 року.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_3