справа № 208/3767/18
№ провадження 6/208/103/18
УХВАЛА

15 червня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

за участю:

секретаря Стомаченко О.В.,

розглянув матеріали подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 «про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України», -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із поданням, у якому прохає суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що мешкає за адресою: область Дніпропетровська, АДРЕСА_1.

У своєму поданні заявник посилається на те, що на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 52268766 з примусового виконання виконавчого документу виконавчий лист 0430/1805/2012, виданий 27.02.2013 року Першотравенським МС Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ВК Першотравенської МР Дніпропетровської області матеріальної шкоди в розмірі 225196,40 гривень.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, згідно інформації наданої на запити, за боржником право власності на нерухоме майно, земельні ділянки не зареєстровані.

Згідно відповідей з Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи боржника від 03.02.2017 року, ОСОБА_2 працює в ТОВ «Житло-сервіс», яке розташоване за адресою: м. Камянське, пров. Бехтеревський, будинок №14.

Згідно відповідей Державної Фіскальної служби від 06.02.2017 року про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, боржник ОСОБА_2 отримує дохід в ТОВ «Житло-сервіс», яке розташоване за адресою: м. Камянське, пров. Бехтеревський, будинок №14.

Державним виконавцем було надіслано виклик боржнику ОСОБА_2, в якому зобовязала його зявитися 11.04.2017 року об 09.30 годин за адресою: 51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Васильєвська, будинок №64, на який він не зявився.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 28.04.2017 року підтверджено, що боржник ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 11.01.2018 року інформація про зареєстроване рухоме майно відсутня.

Задля перевірки, чи перетинає державний кордон громадянин ОСОБА_2, 11.01.2018 року державний виконавець звернулася до Адмінстрації Державної прикордонної служби.

15.022018 року надійшла відповідь з Державної прикордонної служби, де зазначено, що боржник у 2015 році перетинав державний кордон, та надана інформація щодо закордонного паспорту ОСОБА_2, а саме серія та номер, що свідчить про можливість перетину державного кордону в подальшому.

Державним виконавцем 05.06.2018 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена до ТОВ «Житло-сервіс».

Взагалі, станом на 05.06.2018 року боржником ОСОБА_2 заходи щодо погашення суми боргу не вживаються, рішення суду не виконується.

Як зазначає державний виконавець, у зв'язку з тим, що, боржник виплатив не значну суму та ухиляється від виконання покладеного на нього рішенням суду обов'язку, є підстави для застосування до нього заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правила, встановленого ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України, який має паспорт, у разі, коли існують обставини, що обмежують відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право його виїзду за кордон, зобов'язаний здати свій паспорт на збереження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин. За наявності достатніх підстав паспорт, що зберігається в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, повертається у 10-денний термін з моменту звернення громадянина або його законного представника.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що громадянин України, що має паспорт, може бути тимчасово обмежений у праві виїзду закордон у випадках, коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Окрім вказаного, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», також може бути тимчасово обмежений у праві виїзду закордон громадянин України, що ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Проте, взагалі будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник виїзджає за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання виконавчого листа - виконавцем суду не надано.

Виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд вважає, що вжиття обраного державним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вищезазначеного виконавчого документу.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання виконавчого листа - виконавцем суду не надано.

Зокрема, стосовно доказів про отримання будь яких процесуальних документів, в матеріалах справи не міститься, також що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження доказів того, що будь-які інші процесуальні документи державного виконавця боржником було отримано, як-то: постанову про арешт майна, вимоги та виклики до державного виконавця, направлення копії подання про обмеження у праві виїзду за кордон боржника не має.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цього подання, оскільки державним виконавцем не доведений факт ухилення боржника від виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості за рішенням суду, не вжито всіх необхідних заходів для виявлення майна боржника та доказів повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду в порушення положень Інструкції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в їзду в Україну громадян України», ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 «про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі Апеляційного скарги в 15-денний термін з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Івченко Т. П.