Справа № 489/3589/17
Номер провадження 2-др/489/12/18
20 серпня 2018 року м. Миколаїв,
вул. Космонавтів,81/16 (81/17),
зал судових засідань №11
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Тихонової Н.С.,
секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тоталь Шип Солюшенс» про визнання підстав звільнення незаконними,
19.04.2018 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по вказаній справі. Однак, при ухваленні Рішення, судом не було вирішено питання щодо усіх заявлених вимог у повному обсязі. Вказана обставина є підставою для постановлення додаткового рішення.
В судове засідання сторони не з'явилися, про дату час розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи № 489/3589/17 (провадження № 2/489/1077/18), суд встановив наступне.
19.04.2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тоталь Шип Солюшенс» про визнання підстав звільнення незаконними, відповідно до якого позовні вимоги задоволено, а саме визнано звільнення ОСОБА_1 з посади помічника юрисконсульта Товариства з обмеженою відповідальністю «Тоталь Шип Солюшенс» на підставі Наказу № 119 від 20.07.2017 року про звільнення за прогул (в т.ч. відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) ст.40 п.4 КЗпП України - незаконним; а також вирішено вважати ОСОБА_1 звільненою 06.07.2017 року з посади помічника юрисконсульта Товариства з обмеженою відповідальністю «Тоталь Шип Солюшенс» на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням.
Однак, судом при постановленні Рішення не було вирішено питання про дії відповідача, пов'язані із виконанням рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.
Відповідно до ст. 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка.
Статтею 47 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.
Згідно з пунктами 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 20 липня 1993 року № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, … вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження).
Згідно п.2.10 Інструкції у разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.
У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, звільнений ..." і зазначається нове формулювання.
У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.
Оскільки 19.04.2018 року судом змінено причину звільнення позивача, відповідач має внести відповідні зміни до трудової книжки позивача, через що суд вважає, що з цього питання слід ухвалити додаткове рішення.
Разом з тим, щодо вимог позивача про викладення резолютивної частини рішення у новій редакції, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки це викладено в Рішенні суду від 19.04.2018 року.
Керуючись ст. 270, 273, 354 ЦПК України, суд,
Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Тоталь Шип Солюшенс» внести зміни до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, змінивши підстави звільнення з п.4 ст.40 КЗпП на ст.38 КЗпП.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.08.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова