Справа № 461/8633/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/392/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ЛКП "Цитадель-Центр" - ОСОБА_4, представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 комунального підприємтсва "Цитадель-Центр" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 комунального підприємтсва "Цитадель-Центр" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, зобов"язання до вчинення дій, та за позовом третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про зобов"язання до вчнення дій, до ОСОБА_6 комунального підприємства "Цитадель-Центр" про зобов"язання до вчинення дій та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2016 року ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, зобов`язання до вчинення дій. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У зв'язку з пошкодженням внутрішньобудинкових водогінних стояків в квартирі позивача виникають залиття, мокрі плями. Балансоутримувачем будинку є відповідач ЛКП «Цитадель-Центр», яке допустило залиття житлового приміщення. Вартість відновлювальних робіт в квартирі становить 6607,00 грн. ОСОБА_7 також зазначає, що вказаними діями відповідача, залиттям квартири, необхідністю проводити відновлювальний ремонт йому завдано й моральну шкоду, яку він оцінює у 10 000,00 грн. Просить суд стягнути на його корить з відповідача вказані суми.

В червні 2016 року до суду з самостійними вимогами на предмет спору звернулася третя особа ОСОБА_2, який зазначив у позові, що він є власником квартири № 2 в будинку позивача (№ 5 по вул. Архітекторській у м. Львові). В результаті незадовільного стану внутрішньобудинкових мереж водоканалізаційної системи в квартирі ОСОБА_2 відбувається залиття. Ремонт даних мереж повинен здійснюватися експлуатуючою організацією, якою є ЛКП «Цитадель-Центр». Просить суд зобовязати відповідача провести заміну водо каналізаційних стояків у будинку № 5 по вул. Архітекторській у м. Львові; зобовязати ОСОБА_7 надати доступ до квартири № 3 для проведення ремонтних робіт; стягнути з відповідача ЛКП «Цитадель-Центр» на його користь 15000,00 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям, та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 8 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 комунального підприємтсва "Цитадель-Центр" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, зобов"язання до вчинення дій - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» на користь ОСОБА_7 Мар`яна Олексійовича матеріальну шкоду в розмірі 6607 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» на користь ОСОБА_7 Мар`яна Олексійовича моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Зобов`язано ОСОБА_8 комунальне підприємство «Цитадель-Центр» провести заміну внутрішніх загально-будинкових стояків в будинку за адресою м. Львів, вул. Архітекторська, 5.

В решті позовних вимог ОСОБА_7 Мар`яна Олексійовича до ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» - відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_7 Мар`яна Олексійовича про зобов`язання до вчинення дій, до ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» про зобов`язання до вчинення дій та про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_8 комунальне підприємство «Цитадель-Центр» провести заміну водо каналізаційних стояків в будинку за адресою м. Львів, вул. Архітекторська, 5.

Стягнуто з ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

В решті позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» та до ОСОБА_7 Мар`яна Олексійовича - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» в дохід держави судовий збір в розмірі 1800 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» на користь ОСОБА_7 Мар`яна Олексійовича витрати на правову допомогу в розмірі 1150 грн.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року оскаржили ОСОБА_2 та ЛКП «Цитадель-Центр».

Апелянт ОСОБА_2 в обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що не погоджується із висновком районного суду, оскільки такий не відповідає дійсним обставинам справи, а тому є необґрунтованим та незаконним.

Зазначає, що суд першої інстанції не розяснив йому які дії слід вчинити для призначення експертизи та не розяснив наслідки їх невчинення. На думку апелянта, саме це призвело до постановлення рішення про відмову в задоволенні його позовних вимог суто з формальних міркувань. Вважає, що такі дії суду не сприяють всебічному розгляду справи і порушують право апелянта на справедливий судовий розгляд справи, що закріплено в ст. 6 Конвенції про права людини.

Відтак, просить суд апеляційної інстанції призначити по справі будівельно - технічну експертизу.

Окрім того, не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Вважає, що моральна шкода оцінюється в 5000 грн., оскільки йому, протиправними діями відповідача - залиття останнім квартири апелянта водостічними відходами, завдано ряд незручностей, він позбавлений можливості нормально проживати у своїй квартирі. Оцінка суду такої шкоди на суму 1000 грн. є несправедливою, так як є нижчою навіть від прожиткового мінімуму на нього, як непрацездатну особу, натомість оцінена апелянтом шкода в розмірі 5000 грн. є адекватною сатисфакцією завданої йому шкоди. Просить суд апеляційної інстанції задовольнити моральну шкоду в повному обсязі.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року в частині відмови в задоволенні його позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

В свою чергу апелянт ЛКП "Цитадель-Центр" в обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що не погоджується із висновком районного суду, оскільки такий не відповідає дійсним обставинам справи, а тому є необґрунтованим та незаконним. Покликаючись на приписи ст. 60 ЦПК України вважає, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог. Так, позивач жодного разу не звертався в ЛКП із зверненнями щодо проведення ремонту внутрішньо - будинкових стояків, та такі останнім не долучено до матеріалів справи, а відтак, такі є відсутні. Окрім того, спростовує той факт, що позивачу завдано шкоду здоровю, психологічному стану через постійні проблеми із загально - будинковим стояком, оскільки останній не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 більше трьох років. Причиною залиття квартири № 3 по вул. Архітекторській у м. Львові ніяк не може бути незадовільний стан загально - будинкового стояка, оскільки залиття відбувається періодично в інтервалі до пів року часу. Вважають, що саме халатне відношення до сантехнічних приладів мешканців квартири № 5, яка знаходиться поверхом вище, є причиною залиття. Дані обставини підтверджують і відповідні акти від 04 червня 2015 року та від 05 червня 2014 року.

Зазначає, що не погоджується також із висновком судово - будівельної експертизи, вважає її такою, яка не була професійно проведена.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 комунального підприємства "Цитадель-Центр" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, зобовязання до вчинення дій.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_7 на праві особистої власності належить квартири АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим ОСОБА_6 обласним бюро технічної інвентаризації серії КММ № 056589 від 24.05.2001 року.

ОСОБА_2 є співвласником квартири № 2 в будинку № 5 на вул. Архітекторській у м. Львові, що підтверджується довідкою «Цитадель-Центр» №3392 від 04.11.2014 року.

Вказаний будинок перебуває на обслуговуванні в ЛКП «Цитадель-Центр».

Згідно висновку №23/03-15 я від 28 травня 2015 року судової будівельно-технічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, проведеної судовим експертом ОСОБА_9, у квартирах № 2 та 3, що знаходиться в будинку №5 по вул. Архітекторській у м. Львові виявлені пошкодження, спричиненні внаслідок їх залиття, причиною виникнення пошкоджень у приміщеннях квартир № 2 та 3, що знаходиться в будинку №5 по вул. Архітекторській у м. Львові є незадовільний стан загальнобудинкових стояків (а.с.176-194).

Згідно висновку № 233/16 від 08.07.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної ТОВ «Інститут судових експертиз та права» по даній справі, в квартирі АДРЕСА_2 наявні сліди залиття: у ванній кімнаті (літ. 3-10), вбиральні (літ. 3-11), вбудованій шафі (літ. 3-12) та кухні (літ. 3-13).

Залиття квартири за адресою: м. Львів, вул. Архітекторська, 5/3 відбулося внаслідок витоку води (стоків) з кількох джерел:

- перше джерело розповсюдження вологи було розташоване над приміщеннями квартири №3 в квартирі АДРЕСА_3 в результаті витоку води з холодного водопроводу, яке на час огляду ліквідоване (наявні сухі плями на стелі та стінах в квартирі №3). В результаті витоку води з даного джерела відбулося пошкодились стелі та верхньої частина стін в приміщеннях вбудованої шафи 3-Ю, вбиральні 3-11 та кухні 3-13 квартири АДРЕСА_4;

- друге джерело розповсюдження вологи розташоване на рівні або над перекриття між першим та другим поверхом (наявні мокрі темні плями на нижній частині стіни в приміщенні кухні 3-13, вбудованої шафи 3-12, вздуття паркетної підлоги в кухні 3-13 у квартирі №3, а також мокрі плями на стелі та стінах квартири №2 розташованої на першому поверсі). Ймовірною причиною появи другого джерела вологи в приміщеннях квартири №3 може бути не герметичність (пошкодження) міжквартирного каналізаційного стояка на рівні перекриття між першим та другим поверхом а також неякісний монтаж (не герметичний) внутрішньоквартирної каналізаційної мережі в квартирі №3 підчас проведення ремонтних робіт. Дані каналізаційні трубопроводи прокладені в прихованому виконанні тому, виявити місця пошкодження можливо тільки після демонтажу частини оздоблюючого шару стін в квартирі № 3. Можливі витоки з даного джерела вологи на час проведення огляду не ліквідовані;

- третім джерелом розповсюдження вологи розташованим на рівні або над перекриття між першим та другим поверхом та перекриття між другим і третім поверхом може бути міжквартирний водопровідний стояк холодної води (стальний) в якому, в результаті корозії могли утворитись невеликі наскрізні отвори, а також неякісний монтаж (не герметичний) внутрішньоквартирної водопровідної мережі в квартирі № 3 під час проведення ремонтних робіт. ОСОБА_3 на день проведення огляду 08.04.2016 року, було виявлено вологі плями темного кольору між швами керамічної плитки у верхній частині стіни, ванної кімнати 3-10 квартири № 3 (див. фото табл. № додатків до висновку) напрямок розповсюдження вологи з верху в низ. Внутрішньоквартирні водопроводи прокладені в прихованому виконанні, тому виявити місця пошкодження можливо тільки після демонтажу частини оздоблюючого шару стін в квартирі № 3. Даним залиттям заподіяно шкоду нежитловим приміщенням квартири АДРЕСА_4, а саме приміщенням: вбудованої шафи 3-10, вбиральні 3-11 та кухні 3-13.

3. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню наслідків затоплення квартири АДРЕСА_5, станом на нас проведення дослідження, становить 7481 грн.00 коп. (сім тисяч чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.),

4. Можливо встановити два періоди залиття квартири АДРЕСА_4, а саме: з жовтня 2014 року по час проведення огляду 08.04.2016 року включно (витікання не ліквідовано);

- до червня 2015 року та червень 2015 року (ліквідовано 05 червня 2015 року).

5. 3агально-будинковий каналізаційний стояк будинку №5 по вул. Архітекторській, який проходить через квартири №2, №3, №5 цього будинку знаходиться в незадовільному технічному стані. Незадовільний технічний стан цього загально-будинкового каналізаційного стояка міг стати причиною залиття квартири за адресою: АДРЕСА_6.

Факти залиття квартири № 2 в буд. 5 підтверджуються також актами ЛКП «Цитадель-Центр» від 08.07.2015 року та від 24.02.2016 року

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку, що учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг ЛКП «Цитадель-Центр» неналежним чином виконано покладені на нього зобов'язання щодо надання послуг утримання будинків і споруд, що призвело до порушення прав позивачів, як споживачів даних послуг, що в свою чергу є підставою для відшкодування шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для правильного вирішення спору суду належало встановити наявність обставин, які дають підстави для покладення на відповідача обов'язку відшкодувати шкоду. До таких належать протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обовязок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обовязку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше).

Відповідач ЛКП «Цитадель-Центр» не заперечує факту залиття квартир позивачів, однак відсутність своєї вини у заподіянні шкоди ним не доведено, від проведення експертизи, призначеної ухвалою апеляційного суду - відмовився, інших доказів на спростування своєї вини ним не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій.

Відповідно до положень ст. 24 Житлового кодексу Української РСР, для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.

Державні житлово-експлуатаційні і ремонтно-будівельні служби здійснюють за договором технічне обслуговування та ремонт будинків громадського житлового фонду і будинків житлово-будівельних кооперативів. Оплата витрат, зв'язаних з обслуговуванням та ремонтом зазначених будинків, провадиться за ставками або на умовах, установлених для обслуговування та ремонту будинків державного житлового фонду (ст. 181 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із ст. 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду; 2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; 3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; 4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; 8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; 9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; 10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Вказані правила визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, в тому числі забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням;

Технічне обслуговування жилих будинків це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання.

Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку.

Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Згідно з п. 5.3.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно, зокрема, регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.; здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; вчасно виконувати роботи з ремонту внутрішньо будинкових водопровідно-каналізаційних систем за заявками мешканців, усувати засмічення в системі.

Зважаючи на вищенаведене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про наявність факту залиття квартир позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 з вини відповідача ЛКП «Цитадель-Центр» та завдання їм матеріальної шкоди, оскільки відповідальним за збереження у робочому стані (обслуговування, ремонт) внутрішньобудинкових мереж каналізаційних, водопровідних та інших комунікаційних стояків є обслуговуюча організація ЛКП «Цитадель-Центр».

Встановивши, що позивач ОСОБА_7 довів завдану йому матеріальну шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідач не виконав свого обов»язку щодо доведення відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що завдані позивачу ОСОБА_7 збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів з підстав, передбачених ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір матеріальної шкоди, заданої залиттям квартири ОСОБА_7, встановлений висновком судової експертизи та становить 7481,00 грн., відтак суд вірно встановив, що позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6607,00 грн. підлягають задоволенню.

Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_2 розмір завданої йому матеріальної шкоди не довів, тому суд першої інстанції підставно відмовив йому у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди за недоведеністю її розміру.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , в ході розгляду справи довели завдання їм залиттям квартири моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку із пошкодженням належного їм майна. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд враховував,що позивачі вимушені докладати додаткових зусиль для вирішення питання про усунення наслідків, спричинених пошкодженням їх приміщень та з врахуванням глибини, інтенсивності, характеру, тривалості перенесених позивачамаи моральних страждань, істотності вимушених змін в організації життя, основоположних засад виваженості і справедливості, суд дійшов до вірного висновку, що у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь кожного з позивачів слід стягнути по 1000,00 грн.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги ЛКП «Цитадель-Цент», що залиття відбулося внаслідок недбалого ставлення мешканців будинку, зокрема мешканців квартири позивача ОСОБА_7 , до користування системою водовідведення та грубого порушення з їх сторони Правил експлуатації внутрішньобудинкової системи водовідведення, оскільки таке не знайшло свого підтвердження.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2009 року не передбачено відповідальності мешканців будинку, зокрема, за водовідведення, оскільки це є обов`язком балансоутримувача. Мешканець будинку є споживач та відповідає за збереження та належну експлуатацію майна всередині своєї квартири.

У пункті 12 Правил зазначено, що балансоутримувач житлового будинку несе відповідальність перед власниками квартир в разі ненадання послуг або неякісного надання послуг, що призвело до нанесення збитків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Що стосується апеляційної скарги третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2,то колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення заподіяної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності її розміру. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічна норма міститься і у новій редакції ЦПК України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Так, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі (ст. 143 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення).

За змістом ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є беззаперечним доказом і оцінюється судом за правилами, установленими ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом із тим доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення).

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 11.07.2017 року задоволено клопотання представника третьої особи з самостійними позовними вимогами ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_6 комунального підприємства «Цитадель-Центр» та призначено у справі судову будівельно - технічну експертизу, проведення якої доручено ОСОБА_6 науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Львів, вул. Липинського, 54). Оплату за проведення експертизи по питаннях №1-5 покласти на третю особу з самостійними позовними вимогами ОСОБА_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а по питаннях 6-8 - на відповідача ОСОБА_8 комунальне підприємство «Цитадель-Центр» (79000, м.Львів, вул. Коперника, 22).

ОСОБА_6 науково-дослідного інституту судових експертиз від 07.03.2018 року за №001212 матеріали цивільної справи №461/8633/15 повернуто на адресу апеляційного суду без виконання ухвали суду від 11.07.2017 року у звязку з неоплатою вартості експертизи.

Відтак, відповідач та третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_2 не скористались своїм правом щодо доказування, тому колегія суддів при перегляді справи та перевірці оскаржуваного рішення суду бере до уваги вище вказані висновки судових експертиз, які є в матеріалах даної цивільної справи і на підставі яких вирішено спір.

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо не розяснення йому які дії слід вчинити для призначення експертизи колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки судом апеляційної інстанції призначалась аналогічна експертиза, однак її вартість не була ним оплачена, у звязку з чим ухвала апеляційного суду від 11.07.2017 року була повернута без виконання.

Разом з тим, у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 23/03-15я від 28.05.2015 року, на який посилається ОСОБА_2, відсутні дані про вартість відновлювального ремонту в квартирі № 2 будинку. Також, відсутні інші належні і допустимі докази вартості ремонту чи розміру завданої залиттям матеріальної шкоди.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що суд ухвалив правильне по суті, законне і справедливе рішення, дійшовши його на підставі повно зясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом, а відтак підстав для скасування ухваленого у справі рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 комунального підприємтсва "Цитадель-Центр" - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_10