АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

08 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Максюта Ж.І., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року про передачу до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганни Леонідівни, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання незаконними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Г. Л., Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання незаконними дій передано для розгляду за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

З такою ухвалою не погодилась позивач ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2018 року ( у складі мене, Максюти Ж.І., як головуючого судді, та суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.) апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року залишено без змін.

У подальшому, 07 серпня 2018 року, надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на вищевказану ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року, в якій заявник просить її скасувати, а справу передати для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про неупередженість суду навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 року, п.26), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998 року, п.45). Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об'єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським Судом з прав людини у рішеннях у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України» безсторонність суду визначається за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Беручи до уваги особисті переконання окремого судді, його безсторонність у справі за суб'єктивним критерієм презюмується. За об'єктивним критерієм у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки таку природу та ступень, що б свідчити про упередженість суду, та, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, у тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов'язаний заявити самовідвід.

Оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 Апеляційним судом Дніпропетровської області під моїм головуванням вже зроблено висновок про законність та обґрунтованість ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року, про що 31 липня 2018 року ухвалено постанову, вважаю, що наявні об'єктивні причини, що можуть викликати достатні сумніви у сторін у моїй неупередженості під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на зазначену ухвалу від 15 березня 2018 року.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для заявлення самовідводу.

На підставі викладеного, керуючись ст.36,40 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід у цивільній справі 201/15707/17 (апеляційне провадження №22-ц/774/3434/18) за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року про передачу до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганни Леонідівни, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання незаконними дій.

Цивільну справу передати до канцелярії Апеляційного суду Дніпропетровської області для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ж.І.Максюта