Ухвала

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 347/1797/16-ц

провадження № 61-35961ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814 D, номерний знак НОМЕР_1. У задоволенні решти зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та у частині задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено нове рішення у цій частині про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, житловою площею 54 кв. м, загальною площею 140,9 кв. м, ринкова вартість якого 132 895 грн; та автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814 D, ринкова вартість якого 161 368 грн. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, житловою площею 54 кв. м, загальною площею 140,9 кв.м, ринкова вартість якого 132 895 грн. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, житловою площею 54 кв. м, загальною площею 140,9 кв. м., ринкова вартість якого 132 895 грн. Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814 D, реєстраційний номер НОМЕР_1, ринкова вартість якого 161 368 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості ? частини автомобіля марки MERCEDES-BENZ 814 D, спеціалізований вантажний фургон, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що становить 80 684 грн. У решті вимог позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,4622 га та ? частину земельної ділянки площею 0,1569 га залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року без змін.

03 травня 2018 року ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, звернулася через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

ОСОБА_1 зазначає, що її не було залучено до участі у справі, проте оскаржені рішення впливають на її права та інтереси, оскільки до поділу майна включено будинок, який придбано ОСОБА_1 за період спільного проживання із відповідачем ОСОБА_3

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Тлумачення частини першої та четвертої статті 389 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що касаційна скарга може бути подана особою, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки лише після розгляду апеляційною інстанцією її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, оскільки саме суд першої інстанції визначає суб'єктний склад сторін.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів ОСОБА_1 свідчить, що вона участі у справі не брала та рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року, яким як вона вказує вирішено питання про права та інтереси її та її малолітньої дитини, у апеляційному порядку не оскаржувала.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року було оскаржене ОСОБА_2, ОСОБА_1 не була учасником справи, з апеляційною скаргою, як особа, яка не приймала участь у справі, до апеляційного суду не зверталася, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат