Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 761/22245/15-ц

провадження № 61-3590св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: British Airways Plc, товариство з обмеженою відповідальністю «Київзовніштур»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року у складі судді Маліновської В. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Іванченка М. М., Рубан С. М., Желепи О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до представництва в Україні British Airways Plc, товариства з обмеженою відповідальністю «Київзовніштур» (далі - ТОВ «Київзовніштур») про захист прав споживача, компенсацію вартості квитків та відшкодування шкоди, понесених з вини авіакомпанії British Airways Plc.

Позовна заява мотивована тим, що вона 16 вересня 2014 року в офісі компанії ТОВ «Київзовніштур», яка діє від імені компанії British Airways Plc, придбала авіаквитки за маршрутом Бориспіль (Київ, Україна) - Гатвік (Лондон, Англія) - Бриджтаун (Барбадос) і назад Бриджтаун (Барбадос) - Гатвік (Лондон, Англія) - Бориспіль (Київ, Україна) на всю родину: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з вильотом з Борисполя 03 січня 2015 року, і вильотом з Бриджтауна 23 січня 2015 року. Їй був виданий електронний ваучер. Рейс Київ-Лондон-Київ виконувався Міжнародними авіалініями України і був виписаний на бланку Міжнародних авіаліній України, а рейс: Лондон - Бриджтаун - Лондон виконувався авіалініями British Airways і був виписаний на бланку British Airways. Вартість усіх квитків (перельотів) в обидві сторони становила 74 000 грн, що станом на 16 вересня 2014 року еквівалентно 5 696 доларам 69 центам США згідно з курсом Національного банку України, і була оплачена в повному обсязі. На зворотному шляху, 23 січня 2015 року, вона з родиною вчасно з'явились в аеропорт «Бриджтаун» (Барбадос), отримали посадочні талони на всі рейси їх маршруту і зареєстрували багаж, проте на шляху їх проходження до пункту паспортного контролю її з родиною зупинив представник авіакомпанії авіалінії British Airways і попросив пред'явити посадочні талони. Їм було повідомлено про відмову в реєстрації та посадці на рейс, оскільки в неї та її рідних були відсутні транзитні візи Великобританії. У результаті їй повернули багаж, зняли з рейсу, у зв'язку з чим вона з родиною залишилися в Бриджтауні, в аеропорту. Потім поїхала до готелю, де вона була змушена оплатити вартість проживання в сумі 515 доларів США. В готелі, вона зателефонувала представнику компанії ТОВ «Київзовніштур», який запропонував їй придбати інші авіаквитки з вильотом 24 січня 2015 року через авіакомпанію Concord за маршрутом Бриджтаун (Барбадос) - Франкфурт (Німеччина) - Бориспіль (Київ, Україна), вартість яких склала 3 395 доларів США.

Посилалась на те, що British Airways порушила правила авіаперевезень пасажирів і багажу, а саме пункт «а» частини другої Розділу 5 Меморандуму про взаєморозуміння між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік та Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії з питань видачі віз їх громадянам від 06 квітня 1989 року, згідно з якими пасажири мають право транзитного перельоту через Лондон, якщо їх перебування в транзитній зоні Великобританії не перевищує 24 години. Окрім того, вона зазначила, що під час оформлення її багажу та багажу її родини представники авіакомпанії British Airways Plc оформили вказаний багаж до його кінцевого пункту призначення - аеропорту «Бориспіль» (Київ, Україна). Разом з тим, під час реєстрації на рейс авіакомпанії British Airways PLC до аеропорту «Гатвік» (Лондон, Великобританія) представники авіакомпанії одразу здійснили реєстрацію родини на рейс авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», який прямував з аеропорту «Гатвік» (Лондон, Англія) до аеропорту «Бориспіль» (Київ, Україна), що дає підстави вважати, що авіакомпанія British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс Пі Ел Сі» розглядала переліт за маршрутом Бриджтаун (Барбадос) - Гатвік (Лондон, Англія) - Бориспіль (Київ, Україна) як єдине авіаперевезення.

На підставі викладеного позивач просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь: 62 663,00 грн (що становить 2 848 доларів США) - вартість усіх авіаквитків за маршрутом Бриджтаун (Барбадос) - Гатвік (Лондон, Англія) - Бориспіль (Київ, Україна); 74 690 грн (що становить 3 395 доларів США) - вартість усіх чотирьох авіаквитків авіакомпанії Concord за маршрутом Бриджтаун (Барбадос) - Франкфурт (Німеччина) - Бориспіль (Київ, Україна); 11 330 грн (що становить 515 доларів США) - витрати, пов'язані з проживанням у готелі; 700 грн - витрати на мобільний зв'язок; та на відшкодування майнової шкоди 57 600,00 грн, (що становить 2 400 євро) та на відшкодування моральної шкоди стягнути 20 000, 00 грн.

21 березня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Зокрема, вона не надала суду доказів на підтвердження її повноважень діяти від імені інших членів родини ОСОБА_1, які здійснювали разом з нею відповідні авіарейси та за захистом прав яких вона звернулася до суду. Крім того, суд встановив, що позивач порушила правила транзиту, зокрема не перетнула кордону Великобританії для отримання багажу, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

18 серпня 2016 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд посилався на те, що оскільки під час оформлення квитків ОСОБА_1 придбала окремі квитки на рейси Київ-Гатвік-Бриджтаун та Бриджтаун-Гатвік-Київ, тому зазначені рейси не можуть розглядатися як єдине перевезення. Крім того, позивач порушила правила транзиту.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2, в якій просить скасувати оскаржені рішення, ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що British Airways Plc порушила пункт «а» частини другої розділу 5 Меморандуму про взаєморозуміння між Урядом Союзу Радянських Соціалістичних Республік та Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії з питань видачі віз їх громадянам від 06 квітня 1989 року, згідно з яким пасажири мають право транзитного перельоту через аеропорти Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії, якщо їх перебування в транзитній зоні Великобританії не перевищує 24 години, а приліт та подальший виліт здійснюються з одного аеропорту.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

У жовтні 2016 року Гук А. Р. - представник авіакомпанії British Airways Plc подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив про те, що позивач придбала квитки на рейси British Airways та Міжнародних авіаліній України, які були виписані на різних бланках, а тому переліт з Барбадосу до України не можна вважати єдиним міжнародним перевезенням. Позивач разом з родиною не отримали документи, які необхідні для перетину кордону Великобританії. Тому допуск їх на рейс ВА2152 авіакомпанії British Airways в аеропорту Бриджтауна призвів би до ситуації вимушеного порушення пасажирами імміграційних правил Великобританії в аеропорту Гатвіка.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2016 року справа призначена до судового розгляду.

У підпункті 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Суди встановили, що 16 вересня 2014 року ОСОБА_1 в офісі ТОВ «Київзовніштур» придбала авіаквитки на себе на трьох членів своєї сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на такі рейси: Міжнародних авіаліній України: 03 січня 2015 року з Києва до Гатвіка (рейс PS 111), виліт о 10.00, прибуття о 11.25; 24 січня 2015 року з Гатвіка до Києва (рейс PS 112), виліт о 12.20, прибуття о 17.40 (а. с. 10-13); та рейси авіакомпанії British Airways: 03 січня 2015 року з Гатвіка до Бриджтауна (рейс ВА 2153), виліт о 13.45, прибуття о 18.35, 23 січня 2015 року з Бриджтауна до Гатвіка (рейс ВА 2152), виліт о 20.15, прибуття о 08.20.

Для прибуття з Києва до Барбадоса та відповідно у зворотному напрямку ОСОБА_1 з родиною необхідно було скористатись послугами двох різних авіакомпаній: «Міжнародні авіалінії України» та British Airways.

Суди встановили, що з 01 грудня 2014 року змінилися правила транзиту через територію Великобританії, що було опубліковано на офіційному сайті авіакомпанії British Airways та сайтах туроператорів (турагентів) у мережі Інтернет, які знаходяться у відкритому доступі.

Згідно з правилами транзиту через кордон Великобританії з урахуванням змін, які набрали чинності 01 грудня 2014 року, необхідність отримання пасажиром візи для транзиту через територію Великобританії залежить від таких факторів: 1) як саме здійснюється транзит: транзит AIRSIDE, транзит LANDSIDE; 2) країна громадянства пасажира: країна належить до «чорного» списку (в тому числі й Україна); країна належить до «червоного» списку.

Транзит AIRSIDE передбачає, що пасажир здійснює транзит через територію Великобританії з одного на інший міжнародний рейс протягом одного дня в межах одного аеропорту без необхідності перетинати кордон Великобританії.

Транзит LANDSIDE передбачає, що пасажир здійснює транзит через територію Великобританії з одного на інший міжнародний рейс до кінця наступного дня у разі необхідності перетинати кордон Великобританії (для отримання багажу, ночівлі в готелі, зміни аеропорту, стиковки на внутрішній рейс).

Суди встановили, що після здійснення рейсу Бриджтаун-Гатвік ОСОБА_1 разом з іншими членами її сім'ї повинна була отримати свій багаж, який прибув рейсом British Airways з Бриджтауна. Для отримання багажу їм необхідно було перетинати кордон Великобританії.

З урахуванням змін в правилах транзиту через територію Великобританії для громадян інших держав, зокрема і для громадян України, які набули чинності з 01 грудня 2014 року, ОСОБА_1, у зв'язку з необхідністю отримати свій багаж з рейсу British Airways з Бриджтауна та, як результат, необхідністю здійснення перетину кордону Великобританії, не могла скористатись правилом щодо безвізового транзиту типу AIRSIDE. Водночас для здійснення транзиту типу LANDSIDE ОСОБА_1 та членам її родини необхідно було мати транзитну візу або відповідні документи, які вимагаються для застосування безвізового правила перетину кордону Великобританії.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження: здійснення нею оплати за авіаквитки на відповідні рейси за кожного члена своєї сім'ї; оплати квитків, які вона була змушена придбати з родиною в зв'язку з ситуацією, яка виникла в аеропорту Бриджтаун, підтвердження суми витрат на мобільний зв'язок та проживання в готелі; права діяти від імені інших членів родини, які здійснювали разом з нею відповідні авіарейси: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3; того, що для перетину кордону Великобританії отримувала транзитну візу та мала в наявності документи, які вимагаються для безвізового перетину кордону.

Встановивши, що ТОВ «Київзовніштур» не порушувало прав та/або інтересів позивача, ОСОБА_1 разом з родиною не отримувала транзитну візу для перетину кордону Великобританії та не мала документів, які вимагаються для безвізового перетину кордону, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило