Постанова

Іменем України

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 688/3397/15-ц

провадження № 61-23888св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року у складі судді Цідик А. Ю. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом та просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ТОВ «Лотівка Еліт» 2 693 663,30 доларів США та 660 680,38 грн, що складається з: суми неповернутого кредиту 2 650 000 доларів США; суми несплачених процентів за користування кредитом за період з 01 травня 2014 року по 02 липня 2014 року включно - 43 663,30 доларів США; суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 310 560,30 грн; суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 350 120,08 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2011 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3602/0300/4/11. Зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечені заставою майна ПАТ «Брокбізнесбанк» про що укладено договір застави майнових прав за договором строкового гарантійного вкладу від 24 червня 2011 року. Також, у рахунок виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Лотівка Еліт» укладено договір поруки від 31 січня 2014 року. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором на підставі рішення господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року у справі №910/14439/14, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на права вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» як майнового поручителя в сумі 2 693 663,30 доларів США та 660 680,38 грн. Виконання обов'язку боржника ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ «Індустріалбанк» здійснено за рахунок майна майнового поручителя ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», відбулась заміна кредитора у зобов'язанні. ПАТ АКБ «Індустріалбанк» повідомляв ОСОБА_1 щодо заміни кредитора у зобов'язанні.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» до ТОВ «Лотівка Еліт» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 2 693 663,30 доларів США та 660 680,38 грн. заборгованості за кредитним договором від 24 червня 2011 року, що складається з: суми неповернутого кредиту 2 650 000 доларів США; суми несплачених процентів за користування кредитом за період з 01 травня 2014 року по 02 липня 2014 року включно 43 663,30 доларів США; суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 310 560,30 грн; суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 350 120,08 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки кредитні зобов'язання боржника ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ «Індустріалбанк» виконано поручителем ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», відбулась заміна кредитора у зобов'язанні і позивач має право стягнути кредитну заборгованість з відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

У травні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що наслідки, передбачені частиною другою статті 556 ЦК України настають лише у разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Такий висновок узгоджується пунктом 3 частиною першою статті 512 ЦК України, який передбачає аналогічний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні, внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Крім того, стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом із стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що 04 червня 2011 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3602/0300/4/11, за яким ОСОБА_1 отримав у користування кредитні кошти в сумі 2 650 000 доларів США строком з 24 червня 2011 року по 23 червня 2014 року включно та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 9,5 % річних.

Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору №3602/0300/4/11 від 24 червня 2011 рокупогашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту без перерахунку розміру платежів в залежності від співвідношення будь-яких курсів валют, на рахунок Банку шляхом внесення готівки в касу Банку та/або безготівкового перерахування коштів та/або договірного списання коштів з будь-якого поточного (в т.ч карткового) та/або вкладного рахунку вкладника на рахунок Банку, якщо інше не передбачено особливими умовами цього Договору. Сплата одноразової комісії, штрафів та пені здійснюється позичальником у національній валюті України

ПАТ АКБ «Індустріалбанк» було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором в сумі 2 650 000 доларів США, що підтверджується заявою ОСОБА_1, меморіальним валютним ордером від 24 червня 2011 року.

В забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_1 24 червня 2011 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір застави майнових прав за договором строкового гарантійного вкладу №3602/Z01/0300/4/11/

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року у справі № 910/14439/14 звернуто стягнення на майнові права ПАТ «Брокбізнесбанк» як майнового поручителя.

Виконання обов'язку боржника ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ «Індустріалбанк» здійснено за рахунок майна майнового поручителя ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

В результаті виконання зобов'язання ОСОБА_1 між позивачем ПАТ «Брокбізнесбанк» та ПАТ АКБ «Індустріалбанк» відбулася передача документів, які підтверджують кредиторські вимоги до ОСОБА_1, що підтверджується актом приймання-передачі документів від 10 липня 2015 року.

Зобов'язання за кредитним договором від 24 червня 2011 року № 3602/0300/4/11, виконано в повному обсязі, в тому числі виконання зобов'язання здійснено також і за рахунок майна майнового поручителя ПАТ «Брокбізнесбанк».

Листом № 2024 від 29 травня 2015 року ПАТ АКБ «Індустріалбанк» повідомляв ОСОБА_1 щодо заміни кредитора у зобов'язанні.

Листом №4623 від 13 липня 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» повідомив ОСОБА_1 щодо заміни кредитора у зобов'язанні та вимагав негайної сплати заборгованості в сумі 2 693 663,30 доларів США та 660 680,38 грн.

Отже, кредитором ОСОБА_1 у зобов'язанні про сплату боргу за кредитним договором № 3602/0300/4/11 від 24 червня 2011 року в сумі 2 693 663,30 доларів США та 660 680,38 грн є ПАТ «Брокбізнесбанк».

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відбулась заміна кредитора у зобов'язанні і позивач має право стягнути кредитну заборгованість з відповідача.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та спеціальними нормами у системі кредитування, які правильно застосовані судами попередніх інстанцій при вирішенні спору.

Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов правильного висновку про те, що виконання обов'язку боржника ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ «Індустріалбанк» здійснено за рахунок майна майнового поручителя ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

При цьому суди встановили, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні ПАТ «Брокбізнесбанк», ні ПАТ АКБ «Індустріалбанк», тому обґрунтовано стягнули заборгованість з ОСОБА_1 на користь позивача.

Наведені в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, на підставі достатньо повно встановлених обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель В. М. Коротун
В. П. Курило