г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1501/18
Номер провадження 2/213/920/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нестеренка О.М.,

секретар судового засідання Ладухіна І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 10126,50 грн., в тому числі 296,00 грн. - основного боргу, 82,88 грн. проценти за договором, 7968,00 грн. пеня за договором, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. та комісія банку у розмірі 17,62 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 05.08.2014 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 52, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 300,00 грн.

Відповідно до п.3.3. Договору відповідач зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 300,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 84,00 грн., що разом складає 384,00 грн., у строк до 18.08.2014.

21.08.2014 відповідач відповідно до п.2.3. Договору сплатила частково відсотки за користування кредитом в сумі 84,00 грн., частково сплатила відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 18,00 грн., та пролонгувала договір строком до 04.09.2014. Потім 06.09.2014 сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 12,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 84,00 грн., частково сплатила суму кредиту у розмірі 4,00 грн. та пролонгувала договір строком до 20.09.2014, зобовязавшись повернути кредит разом з відсотками у розмірі 296,00 грн.

Більше відповідач до позивача не з'являлася, на телефонні дзвінки не відповідає. Разом з тим, в порушення договірних умов відповідач станом на 10.05.2018 не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 296,00 грн., а також щодо сплати процентів за користування кредитом.

Позивач зазначає, що згідно з п.6.2 Договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до нього застосовуються штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу, тому за період з 21.09.2014 по 10.05.2018 (1328 днів), за наявності суми заборгованості у розмірі 296,00 грн. сума пені становить 7968,00 грн.

Сума заборгованості разом із процентами та пенею, з врахуванням часткової сплати процентів за Договором у розмірі 168,00 грн. станом на 10.05.2018 становить 8346,88 грн. (296,00 грн.+ 250,88 грн.+ 7968,00 грн. 168,00 грн.).

Представник позивача про дату та час розгляду справи повідомлявся, але в судове засідання не з'явився, клопотань від нього не надійшло.

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявилася, надала відзив на позовну заяву, який по суті зводиться до застосування строків позовної давності, а також надала клопотання про застосування положення ст.551 ЦК України до позовної давності до вимоги про стягнення пені. Також надала докази щодо незадовільного стану здоровя /а.с.51-57/.

Водночас, суд враховує, що ухвалою про відкриття провадження відповідачу було встановлено пятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надала відзив після спливу встановленого судом строку, доказів надіслання копії відзиву відповідачу не надала.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

З наданих позивачем доказів вбачається, що 05 серпня 2014 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №52, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. та підтвердила свою згоду на те, що вона була ознайомлена з умовами надання фінансової послуги /а.с.6-7/.

Згідно з цим Договором Позивач надав, а Відповідач 05.08.2014 отримала 300,00 грн., що нею не заперечувалось.

На теперішній час, відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором повністю не виконала, та станом на 10 травня 2018 року має заборгованість у розмірі 8346,88 грн., в тому числі 296,00 грн. - основний борг, 82,88 грн. проценти за договором, 7968,00 грн. пеня за договором, що підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с.10-33/.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач належними доказами не спростував обставину наявності грошових зобовязань перед позивачем, не оспорював їх розмір.

Отже, в цій частині суд вважає, що вимоги позивача грунтуються на нормах чинного законодавства і договірних відносинах, які склались між позивачем та відповідачем.

Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобовязань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання і наслідків, які виникають при неналежній відмові.

Водночас, положеннями ч.3 ст.551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України на підставі клопотання відповідача, суд прийшов до наступного.

Відповідач є особою пенсійного віку, не працює, хворіє, що підтверджується наданими суду доказами: пенсійне посвідчення, копії епікризів із медичних установ. Ці обставини суд враховує при вирішенні питання про зменшення розміру пені.

Одночасно суд враховує, що в позові не зазначено про будь-які збитки, які змушений був понести відповідач внаслідок невиконання зобовязань відповідачем.

Також суд приймає до уваги, що відповідачем частково виконані зобовязання за кредитним договором, та ту обставину, що за користування грошовими коштами відповідачу нараховувались відсотки, які частково сплачені останнім.

Отже суд приходить до висновку, що наведені обставини мають істотне значення, а розмір неустойки, яку просить стягнути позивач, - значно перевищує розмір збитків. Тому суд вважає за необхідне, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки у вигляді пені по цій справі до суми основного боргу - 296,00 грн.

За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути в повній сумі з відповідача судовий збір, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, позивачем документально підтверджено сплату ним судового збору,а зменшення суми до задоволення відбулось судом за проханням відповідача.

Водночас, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 17,62 грн., оскільки статтею 133 ЦПК України не передбачений такий вид судових витрат, як комісія банку.

Керуючись ст.ст.526, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 141, 227-229 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (, що знаходиться за адресою: 69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської УкраїниАДРЕСА_2), заборгованість за кредитним договором № 52 від 05.08.2014 у розмірі 674 (шістсот сімдесят чотири) грн. 88 коп., в тому числі 296,00 грн. основний борг, 82,88 грн. проценти за договором, 296,00 грн. пеня за договором.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» () сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 16.08.2018.

Суддя О. М. Нестеренко