Єдиний унікальний номер 722/1119/17
Номер провадження 2/722/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Побережної О.Д.

при секретарі Гладкій Г.П.,

за участі: представників позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представника Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Шевчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни цивільну справу за позовом, поданим ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивачки - ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Білоусівська сільська рада Сокирянського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні власністю,-

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 08.09.2017 року через поштове відділення звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Посилається на те, що позивачка ОСОБА_6 та третя особа без самостійних вимог на стороні позивачки ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.07.2013 року є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у т.ч. колодязем, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, площею 0,25 га, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить позивачці та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 11.08.2015 року.

Відповідач ОСОБА_3 є сусідом позивачки та без її згоди самовільно встановив у колодязі водяний насос із трубами та шлангами, які використовуються разом із насосом, внаслідок чого у колодязі не вистачає води.

25.08.2016 року представником позивачки направлявся до відповідача лист з проханням демонтувати з колодязя водяний насос з трубами і шлангами, однак відповідач у добровільному порядку відмовився його демонтувати.

Просить усунути позивачці ОСОБА_6 перешкоди в користуванні і володінні колодязем, який належить до житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, шляхом демонтажу водяного насоса з трубами та шлангами з колодязю.

У судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити.

Крім того, допитана в якості свідка представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні дала наступні пояснення. Позивачка ОСОБА_6 є її рідною тіткою, яка разом з ОСОБА_7 успадкували від їхньої матері ОСОБА_9 господарство за адресою: АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_3 без дозволу власників даного будинку встановив водяний насос у колодязі, який належить до даного будинку та здійснює його використання. На території господарства відповідача, яке розташоване поруч господарства позивачки, є власний колодязь, який ним використовується. У всіх сусідів даного господарства є власні криниці. Позивачка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не давали відповідачу будь-якого дозволу на встановлення в колодязі водяного насосу. У даному господарстві на даний час постійно проживає ОСОБА_7, а позивачка періодично приїжджає та проживає в даному будинку, оскільки на даний час перебуває за кордоном. Останній раз у даному господарстві ОСОБА_6 проживала влітку 2016 року. Позивачка вважає, що діями відповідача порушуються її права власника на користування майном, оскільки внаслідок самовільного встановлення відповідачем водяного насоса у колодязі не вистачає води. Під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки, на якій розташований даний будинок з господарськими будівлями та спорудами, працівниками ПП «Грандцентр» було допущено помилко внаслідок якої на частину земельної ділянки, на якій розташований даний колодязь, не було оформлено право власності. Однак, позивачка має намір переоформити право власності на дану земельну ділянку, з урахуванням належного їй права часткової власності на колодязь.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та просять відмовити у їх задоволенні.

У письмових запереченнях на позов відповідач зазначає, що згідно витягу з Державного земельного кадастру від 03.11.2017 року у кадастровому плані земельної ділянки з боку АДРЕСА_1 наявний вигин на місці розташування криниці в бік власника земельної ділянки, опис даної межі позначено від літер Г до А., як землі загального користування, відповідно земельна ділянка, на якій розташована криниця не належить позивачці і вона не може бути її власністю. Державна реєстрація даної земельної ділянки проведена 05.06.2014 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення/відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 13.09.2013 року ПП «Грандцентр».

Вважає, що позивачка чинить йому перешкоди в користуванні даною криницею у зв`язку з чим 22.09.2016 року він звертався до Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області з проханням розглянути та затвердити протокол погоджувальної комісії з розгляду земельних спорів від 07.09.2016 року, який був розглянутий на черговій сесії Білоусівської сільської ради та рішенням №94/08-16 від 07.10.2016 року було вирішено надати відповідачу доступ до користування криницею: відкрити криницю зі сторони вулиці по АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не перешкоджати у доступі до криниці, оскільки вона призначена для загального користування

Крім того, відповідач ОСОБА_3 допитаний в якості свідка у судовому засіданні дав наступні пояснення. У господарстві за адресою: АДРЕСА_2, він проживає з 1975 року і весь час користувався криницею, яка розташована між його та сусіднім господарством за АДРЕСА_1. Дану криницю викопав дід позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Дід відповідача поділив належну йому земельну ділянку на три частини, одну з яких виділив своїй дочці ОСОБА_9 У 1986 році відповідач викопав на території свого господарства криницю, однак у ній було недостатньо води, тому він брав воду з старої криниці. ОСОБА_7, який постійно проживає у даному господарстві, ніколи не заперечував щодо користування відповідачем даною криницею і запропонував йому поставити у даній криниці водяний насос. Відповідач у 2011 році після смерті ОСОБА_9 встановив у криниці водяний насос і по даний час користується водою. Коли позивачка приїжджала у 2013 році, то вона запитувала у відповідача чому він встановив без її згоди насос. Тоді ж йому від позивачки стало відомо з її слів, що вона є співвласником даного господарства. Після його відмови зняти насос, позивачка привела своїх синів, які хотіли зняти встановлений ним насос з криниці, однак, відповідач сказав, що зняти можна лише на підставі рішення суду. Крім того, вважає, що дана криниця призначена для загального користування, оскільки всі беруть з неї воду. Однак, на даний час до криниці немає проходу з дороги загального користування, оскільки позивачка його закрила. Про те, що у складі господарства згідно заповіту зазначена криниця відповідачу стало відомо лише у 2016 році зі слів представника позивачки ОСОБА_12

13.12.2017 року представником відповідача ОСОБА_4 була подана до суду заява про застосування наслідків позовної давності, оскільки вважає, що позивачка 11.07.2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, однак до суду звернулася після спливу встановленого ст.257 ЦК України трьохрічного строку, який закінчився 11.07.2016 року. Просить відмовити у задоволенні позову у зв»язку з спливом строку позовної давності.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивачки ОСОБА_7 допитаний в якості свідка дав наступні пояснення. Приблизно чотири роки тому, після смерті його матері ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_3 встановив водяний насос у колодязі, який розташований на території господарства за адресою: АДРЕСА_1, в якому він постійно проживає. ОСОБА_7 не давав дозволу відповідачу на встановлення водяного насосу у колодязі, а навпаки казав йому, щоб він його забрав, оскільки у криниці є ще один насос, який встановив ОСОБА_7 і яким він закачує воду до свого будинку. При цьому, він не перешкоджав ОСОБА_3 брати з криниці воду відром. Огорожу навколо даного господарства встановляла ще мати ОСОБА_7 і тоді ж було огороджено криницю.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - голова Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Шевчук О.В. у судовому засіданні дав пояснення, що про наявність конфлікту з приводу користування даним колодязем йому відомо з 2016 року. Членами земельної комісії було встановлено, що колодязь розташований на землі загального користуванні, а тому було вирішено, що він також може використовуватися для загального користування. У даному господарстві постійно проживає лише ОСОБА_7, а позивачка ОСОБА_6 лише періодично. Під час оформлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_1, землевпорядна організація ПП «Грандцентр» повинна була залучити представника сільської ради, тоді б не було допущено помилки.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні дала наступні показання. Вона більше п`ятдесяти років проживає за адресою: АДРЕСА_3. Сторони по справі є її сусідами. Спірна криниця розташована на межі до дороги і всі з неї брали воду. Коли огороджували земельну ділянку навколо господарства АДРЕСА_1, то огородили і криницю і до неї на даний час немає доступу зі сторони дороги. Дану криницю викопали жителі села, а організували їх ОСОБА_6 та ОСОБА_11. На даний час майже у кожного з сусідів є власні криниці.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні дала наступні показання. Вона проживає по сусідству зі сторонами. У 1957-1958 роках ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вирішили викопати криницю, а інші люди їм у цьому допомогли. Криниця не була огороджена і всі люди брали з неї воду. Однак, після смерті ОСОБА_15 криницю огородили забором і до неї не має доступу. На території господарства ОСОБА_3 є криниця, однак у ній немає води.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні дала наступні показання. Коли саме будували спірну криницю вона не пам`ятає. Однак, спочатку криниця не була загороджена і всі люди брали з неї воду. Потім встановили огорожу і криницю огородили, тому зі сторони дороги до неї не має доступу.

Дослідивши письмові докази, заслухавши представників позивачки, відповідача та його представника, третю особу без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7, представника третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Шевчука О.В., у т.ч. допитавши представника позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3, третю особу ОСОБА_7 в якості свідків, допитавши свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_17, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 11.07.2013 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Петришеною Р.В., встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 спадкоємцями спадкового майна за заповітом є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Спадщина, на яку видані дані свідоцтва складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок - літ. А, літня кухня, літ. Б, сарай. літ. В., сарай, літ. Г, огорожа, №1-2, колодязь, №3 з/б цільця. Даний житловий будинок належав ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право приватної вланості на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області05.04.1989 року на підставі рішення виконкому Сокирянської районної ради №193 від 14.12.1988 року, зареєстрованого в Чернівецькому ОБТІ 05.04.1989 року.

З копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2013 року (індексні номери 6014308 та 6011846) встановлено, що 11.07.2013 року за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зареєстровано право спільної часткової власності по ? частині на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у т.ч. на колодязь.

Приналежність даного колодязя до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується і довідкою, виданою КП «Сокирянське районне БТІ» 09.07.2013 року за № 39.

Таким чином, судом на підставі належних та допустимих письмових доказів встановлено, що позивачці ОСОБА_6 та третій особі ОСОБА_7 належить на праві приватної спільної часткової власності колодязь, який розташований за вказаною адресою.

При цьому, при встановленні обставин справи щодо права власності на зазначене майно, суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_17, оскільки відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2015 року, а також копій свідоцтв про право власності від 11.08.2015 року, встановлено, що за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було зареєстрована на праві спільної сумісної власності земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,25 га, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, дата державної реєстрації 05.06.2014 року.

З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3) від 03.11.2017 року встановлено, що технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 13.09.2013 року здійснював ПП «Градцентр».

З копії додатку до зазначеного витягу, а також з пояснень представників позивачки та відповідача встановлено, що земельна ділянка, на якій розташований колодязь, яка позначена на кадастровому плані літерами від Г до А віднесена до земель загального користування.

Відповідно до відповіді директора ПП «Грандцентр» Федишина Ю. від 04.11.2016 року за №100 встановлено, що ПП «Градцентр» при розробці технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеної на замовлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, було допущено помилку при обмірі окружної межі земельної ділянки: не було враховано свідоцтво про право на спадщину від 11.07.2013 року (у власності зазначених осіб знаходиться колодязь). При цьому, ПП «Грандцентр» готове розробити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з урахуванням всіх вищезазначених матеріалів без додаткової плати, при умові підписання акту прийомання-передачі межових знаків на зберігання із суміжними землекористувачами.

З копії технічного плану на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, власником якого на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 13.04.1989 року Білоусівською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області є відповідач ОСОБА_3 та його пояснень у судовому засіданні встановлено, що на території даного господарства розташований колодязь.

Однак, згідно пояснень відповідача ОСОБА_3 у даному колодязі йому недостатньо води, тому ним після смерті ОСОБА_9, яка була попереднім власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, без згоди її спадкоємців та теперішніх власників будинку був встановлений водяний насос з трубами та шлангами, яким він користується по даний час. Крім того, відповідач визнав обставини звернення до нього позивачки щодо добровільного демонтажу даного насосу, оскільки вона заперечує щодо його використання у такий спосіб.

У судовому засіданні під час допиту в якості свідка, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачки ОСОБА_7, який є співвласником колодязя, заперечив надання ним дозволу відповідачу ОСОБА_3 на встановлення у колодязі водяного насосу з трубами та шлангами та його використання у такий спосіб.

Відповідач ОСОБА_3 01.03.2016 року звертався до Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області з заявами з приводу наявності спору щодо користування криницею між ним та його сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_20

Згідно змісту копії протоколу узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів від 07.09.2016 року узгоджувальна комісія з виїздом на місце, враховуючи земельно-кадастрову документацію та опитавши старожилів села, рекомендувала відновити межу між суміжними землекористувачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та криницею у відповідності до кадастрового плану, в описі до якого криницю віднесено до землі загального користування.

У письмових запереченнях відповідач та його представник посилаються на рішення Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №94/08-16 від 07.10.2016 року, яким вирішено надати ОСОБА_3 доступ на користування криницею (відкрити криницю зі сторони вулиці) по АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_21 та ОСОБА_6 не перешкоджати у доступі, оскільки криниця за вказаною адресою призначена для загального користування.

Однак, як і у вищезазначених правовстановлюючих документах, так і в змісті даного рішення зазначено, що дана криниця розташована за адресою: АДРЕСА_1, тобто належить на праві приватної спільної часткової власності позивачці ОСОБА_6 та третій особі без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7

Крім того, представником позивачки рішення Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №94/08-16 від 07.10.2016 року оскаржено на даний час у судовому порядку.

Положеннями ст.41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1,2 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачці у користуванні належним їй на праві спільної часткової приватної власності майном: колодязем, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, а відновлення її порушеного права можливе усуненням перешкод у користуванні зазначеним майном шляхом демонтажу з колодязя водяного насоса з трубами та шлангами, який був без згоди власників майна встановлений відповідачем.

Щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ч.4 ст.267 ЦК України, то суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, оскільки порушене право позивачки на користування належним їй на праві спільної часткової приватної власності майном підлягає захисту відповідно до положень ч.1 ст. 391 ЦК України незалежно від встановлених ЦК України строків позовної давності, оскільки вони не поширюються на вимоги власника майна щодо усунення перешкод у здійсненні права користування.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 640 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 141, 263, 265, 268, 273, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Усунути ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перешкоди в користуванні належним їй на праві спільної часткової власності колодязем, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу з колодязя водяного насоса з трубами та шлангами, який встановлений ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючим за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 - понесені судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи за закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 25.01.2018 року

Головуючий: