Справа № 344/4061/15-ц
Провадження № 22-з/779/20/18
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Мелінишин
У Х В А Л А

21 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі судді Мелінишин Г.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддів у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2018 року, яким відмовлено в задоволенні його позову до Державної казначейської служби України, Прокуратури Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Василишин Л.В., судді: Девляшевський В.А., Матківський Р.Й.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 7 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

16 травня 2018 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Василишин Л.В. та всьому складу суду. Заява обґрунтована тим, що Василишин Л.В. працюючи суддею Івано-Франківського міського суду у 2008 році розглядала справу за його позовом до держави в особі Державного казначейства України, прокуратури м. Івано-Франківська про стягнення заподіяної незаконними діями прокуратури моральної шкоди та зобов'язання усунути загрозу майну. На його думку, під час розгляду справи суддя не дотрималася норм процесуального закону, зокрема, порушила принцип диспозитивності та рівності сторін, внаслідок чого було порушено його права як позивача. Ця обставина, на переконання заявника, викликає сумнів в неупередженості та об'єктивності судді. Враховуючи, що суддя-доповідач Василишин Л.В. є головуючою у справі, відводу підлягає увесь склад суду, який розглядатиме цю справу.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 року заявлений ОСОБА_1 відвід визнано необґрунтованим.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Мелінишин Г.П.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною четвертою статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність безсторонності згідно пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід не свідчить про існування об'єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або необ'єктивності судді Василишин Л.В. та колегії суддів. А фактично зводяться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішенням судді Василишин Л.В., що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

З огляду на вищенаведене у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді (суддя-доповідач) Василишин Л.В., суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Мелінишин