Провадження № 2/344/1671/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за кожною із позивачів по 1/2 частині земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, яка необхідна для обслуговування їх частин житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами площею 0,0150 га, згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року; визнання земельної ділянки площею 0,0044 га, яка виконує функцію заїзду та заходу до будинку по АДРЕСА_1 згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року спільною власністю; припинення права власності відповідачки на земельну ділянку площею 0,0150 га та площею 0,0044 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_4); стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності за кожною із позивачів по 1/2 частині земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, яка необхідна для обслуговування їх частин житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами площею 0,0150 га, згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року; визнання земельної ділянки площею 0,0044 га, яка виконує функцію заїзду та заходу до будинку по АДРЕСА_1 згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року спільною власністю; припинення права власності відповідачки на земельну ділянку площею 0,0150 га та площею 0,0044 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_4); стягнення судових витрат.

Позовні вимоги мотивували тим, що 05 січня 2010 року Івано-Франківським ОБТІ зареєстровано за ОСОБА_2., і ОСОБА_1 на праві приватної власності по ? частині домоволодіння АДРЕСА_1 на житловий будинок, як спадок згідно свідоцтва № 1-2331 та № 1-2333 про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 Відповідачка ОСОБА_3 28.03.2001 року отримала за договором дарування від ОСОБА_6 земельну ділянку на якій знаходиться домоволодіння АДРЕСА_1 що є у їхній спільній частковій власності. Ще за життя даруватель їхня мама в судовому порядку визнала недійсним договір дарування земельної ділянки на користь відповідачки. Незважаючи на це, на цю земельну ділянку відповідачці видано Державний акт на право власності від 03.05.2005 року. Враховуючи те, що відповідачка є власником земельної ділянки, а позивачі - власники будинку, який розташований на цій земельній ділянці, то відповідачка звернулася в Івано-Франківський міський суд із позовом до ОСОБА_2. і ОСОБА_1. про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину на будинок. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.02.2012 року позов задоволено. Згідно рішення Апеляційного суду рішення Івано-Франківського міського суду від 07.02.2012 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2. і ОСОБА_1- Х.М. про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину - відмовлено. Після вирішення судами спору про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, суперечка між позивачами та відповідачкою залишається не вирішеною, позивачі і далі обмежені в праві розпоряджатися своїм житловим будинком із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Правовідносини, які існують між сторонами за своїм характером є триваючими, а тому вони змушені звертатися до суду за захистом свого порушеного права.

А тому, просять постановити рішення, яким визнати право власності за ОСОБА_7 на 1/2 частину земельної ділянки ( кадастровий номер НОМЕР_4) по АДРЕСА_1 яка необхідна для обслуговування її частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами площею - 0,0150 га, згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року; визнати право власності за ОСОБА_8 на 1/2 частину земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4) по АДРЕСА_1 яка необхідна для обслуговування її частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами площею - 0,0150 га, згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року; визнати спільною власністю за ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею - 0,0044га, яка виконує функцію заїзду та заходу до будинку по АДРЕСА_1 згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року; припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0, 0150 га та площею 0,0044га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_4 ), стягнути з відповідачки на користь позивачів судові витрати по справі.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, заперечила щодо частини земельної ділянки спільного користування, погодилась із висновком експерта.

Беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франкфівської області від 10.04.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, рішення Івано-Франківського міського суду від 07 лютого 2012 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 - відмовлено (а.с.8-9).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишено без розгляду (а.с..10).

Відповідно до копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 01.12.2009 року, житловий будинок АДРЕСА_1 має наступні технічні характеристики: житловий будинок під літ. А, загальною площею 57,7 кв.м.; сарай під літ. Б, площею 17,6 кв.м.; колонка під літ №1; огорожа під літ. №2 (а.с. 11-13).

Відповідно до копії заповіту від 14.09.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І., ОСОБА_6 на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: Належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповідає в рівних долях кожному: дочці - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочці ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2333, спадкоємцем зазначеного в заповіті ? частки майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року є ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видається свідоцтво складається з: домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2331, спадкоємцем зазначеного в заповіті ? частки майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року є ОСОБА_5. Спадкове майно, на яке видається свідоцтво складається з: домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.16).

З копії висновку № 0046/08//2016 судової земельно-технічної експертизи, складеного 22.08.2016 року судовим експертом ОСОБА_11, вбачається, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_12, що необхідна для обслуговування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, враховуючи захід та заїзд до будинку, який належить в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_10 виділяється в наступній послідовності: ОСОБА_12 виділити земельну ділянку необхідну для будівництвав та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею - 0,0246 га; ОСОБА_2 та ОСОБА_10 виділити земельну ділянку для обслуговування заходу та заїзду площею - 0,015 га; земельну ділянку, яка виділяється в спільне користування та виконує функцію заїзду та заходу площею - 0,0044 га. (а.с.17-23).

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер - НОМЕР_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться у власності гр. ОСОБА_3 становить (без урахуванням ПДВ)- 3321 600 грн. (а.с.24-36).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 41 Конституції України та положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб дише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1 Першого протоколу про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будинок або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (п.4 ст.120 ЗК України).

Згідно ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно із ст.181 ч.1 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз положень ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 вказаної статті за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

В постанові Верховного Суду України № 6-81цс11 від 16.01.2012 зроблено правовий висновок про те, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому з відповідачки на користь позивачів слід стягнути по 613 грн. 46 коп. сплаченого ними судового збору.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно квитанції №407705 від 27.03.2018 року позивачами сплачено 2 000,00 грн. за надання правової допомоги (а.с. 59).

А тому з відповідачки на користь позивачів слід стягнути по 1 000 грн. 00 коп. витрат за надання правової допомоги.

Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Позивачкою ОСОБА_1 сплачено 1 500,00 грн. витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи (а.с.78). Тому з відповідачки на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути 1 500,00 грн. витрат проведення судової земельно-технічної експертизи.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328, 356, 358, 365, 377, 392 ЦК України, ст.120 ЗК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-82 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за кожною із позивачів по 1/2 частині земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, яка необхідна для обслуговування їх частин житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами площею 0,0150 га, згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року; визнання земельної ділянки площею 0,0044 га, яка виконує функцію заїзду та заходу до будинку по АДРЕСА_1 згідно експертного висновку 0046/08/2016 від 22.08.2016 року спільною власністю; припинення права власності відповідачки на земельну ділянку площею 0,0150 га та площею 0,0044 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_4); стягнення судових витрат - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0150 га. кадастровий номер НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, яка необхідна для обслуговування її частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0150 га. кадастровий номер НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, яка необхідна для обслуговування її частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами.

Визнати спільною власністю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрован за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 земельну ділянку площею 0,0044 га для заїзду та заходу до будинку по АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на земельну ділянку площею 0,0150 га та площею 0,0044 га, кадастровий номер НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 - 613,46 грн. витрат по оплаті судового збору, та 1 000,00 грн. витрат по оплаті правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 - 613,46 грн. витрат по оплаті судового збору, та 1 000,00 грн. витрат по оплаті правової допомоги, 1 500,00 грн. витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.12.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.