Постанова

Іменем України

23 січня 2018 року

м. Київ

справа № 752/11551/16-ц

провадження № 61-247 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Національна академія Служби безпеки України,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року у складі судді Шкірай М. І. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року у складі суддів: Соколової В. В., Немировської О. В., Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив поновити його в черзі на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов в Національній академії Служби безпеки України.

Позовна заява мотивована тим, що позивач з січня 1997 року по 31 грудня 2008 року проходив військову службу в Національній академії Служби безпеки України. На підставі рішення житлово-побутової комісії відповідача від 20 грудня 2007 року та розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 7 травня 2008 № 626 він був взятий на квартирний облік за місцем роботи до загальної черги. Житловою площею до цього часу він не забезпечений. 9 грудня 2015 рішенням житлово-побутової комісії відповідача його знято з обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов з посиланням на пункт 5 частини 2 статті 40 та статтю 35 ЖК Української РСР. Вважаючи це рішення незаконним, позивач вказав, що на квартирний облік його було взято на законних підставах, свої житлові умови він штучно не погіршував.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент взяття позивача на квартирний облік він не відносився до кола осіб, які потребували поліпшення житлових умов, оскільки він та члени його родини були забезпечені жилою площею у розмірі 9, 15 кв. м. на одну особу, а тому житлово-побутова комісія Національної академії Служби безпеки України дійшла правильного висновку про зняття його з такого обліку.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що такими, що потребують поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають жилу площу до 7, 5 кв. м., однак на момент взяття позивача і членів його сім'ї на квартирний облік, жила площа на кожного на кожного члена складала 9, 15 кв.м., а тому його було правомірно знято з обліку.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент постановки позивача та членів його сім'ї на квартирний облік, вони мали право на поліпшення житлових умов на підставі пункту 5 статті 34 ЖК Української РСР, однак суди помилково виходили, що їх було взято на облік на підставі пункту 1 зазначеної статті, а тому й висновки судів про наявність підстав для зняття його з обліку є помилковими.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 27 січня 1997 року по 8 грудня 2008 року ОСОБА_4 проходив військову службу в Національній академії Служби безпеки України.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 20 грудня 2007 року № 3 встановлено, що ОСОБА_4 разом із дружиною ОСОБА_7 та двома дітьми: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають та зареєстровані в трикімнатній квартирі по АДРЕСА_1, жилою площею 36, 6 кв. м., де на одну особу припадає 9, 15 кв. м., власником особового рахунку, якої є ОСОБА_10, у зв'язку з чим комісія клопотала перед Громадською комісією з житлових питань при Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації про зарахування до списків загальної черги сім'ї у складі чотирьох осіб, як таких що потребують поліпшення житлових умов (а. с. 10).

Витягом з розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 7 травня 2008 року за № 626 підтверджується, що ОСОБА_4 та членів його сім'ї з 20 грудня 2007 року затверджено на квартирний облік за місцем роботи до загальної черги (а. с. 12).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду м. Києва від 10 жовтня 2011 року розірваний шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а. с.14).

На підставі рішення правління та профспілкового комітету закритого акціонерного товариства «Райагробут» (далі - ЗАТ «Райагробут») від 18 серпня 2011 року № 3 ОСОБА_4 видано ордер на кімнату в гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_2 (а .с. 15).

З довідки ЗАТ «Райагробут»від 25 листопада 2011 року № 45 вбачається, що позивач з 7 вересня 2011 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, займає 2 кімнати площею 32, 6 кв. м. (а. с. 59, 65, 66).

Протоколом засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 15 лютого 2012 року № 25, за заявою ОСОБА_4 внесені зміни до його квартирної справи, знято з квартирного обліку колишню дружину та дітей, визнано останнього таким, що перебуває на квартирному обліку складом сім'ї одна особа у загальному списку забезпечення житлом (а. с.16).

Відповідно до протоколу засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 9 грудня 2015 року № 9 комісія встановила, що ОСОБА_4 зарахований на квартирний облік в Національній академії Служби безпеки України з порушенням вимог пункту 2 Постанови № 582, так як житлова площа на кожного члена його родини перевищувала встановлену цим пунктом норму (7, 5 кв. м.), а саме становила 9, 15 кв. м., у зв'язку з чим комісія дійшла висновку про відсутність підстав для подальшого перебування позивача на квартирному обліку (а. с. 27-29). Крім того, ОСОБА_4 штучно погіршив свої житлові умови шляхом зміни місця проживання з квартири на гуртожиток.

Листом від 21 грудня 2015 року за № 29/15-12766 Національна академія Служби безпеки України повідомила позивача про прийняте рішення щодо його зняття з обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов на підставі пункту п'ятого частини 2 статті 40 та статті 35 ЖК Української РСР.

Відповідно до ст. 34 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або водній кімнаті з членами своєї сім'ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров'я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Згідно з пунктом п'ятим частини 2 статті 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Відповідно до п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Українською республіканською радою професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок.

Як вбачається з Протоколу засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 9 грудня 2015 року № 9 підставами застосування вказаної норми законодавства було встановлення обставин порушенням вимог п. 2 Постанови № 582 «Про порядок застосування у м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» при взятті позивача на квартирний облік.

Постанова № 582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» прийнята виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів і президією Київської міської ради профспілок 15 липня 1985 року. Пунктом 2 цієї Постанови встановлено, що такими, що потребують поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають жилу площу до 7, 5 кв. м. включно на кожного члена родини.

Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13, 65 кв. м. на одну особу.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що на час взяття на облік ОСОБА_4 та члени його родини: дружина ОСОБА_7, дочка ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3, займали житлову площу 36, 6 кв. м., що складалась з трьох кімнат (а. с. 36). Разом з тим, крім родини позивача, зареєстрованих осіб за вказаною адресою не значилося. Таким чином, рівень жилої площі на кожну зареєстровану особу становив 9, 15 кв. м (36, 6 : 4 = 9, 15 кв. м), про що також зазначено в протоколі № 3 від 20 грудня 2007 року.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановивши, що жила площа на кожного члена родини позивача перевищувала встановлену нормативно-правовими актами норму, за якими особа визнається такою, що потребує поліпшення житлових умов, на час взяття позивача на облік, ні позивач, ні члени його родини не були такими, що потребували поліпшення житлових умов в розумінні вимог чинного законодавства, що свідчить про неправомірні дії службових осіб при вирішенні цього питання, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що на квартирний облік його було взято на підставі пункту 5 статті 34 ЖК Української РСР, а не на підставі пункту 1 цієї статті спростовується вищевикладеним. Матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_4 був узятий на квартирний облік саме як особа, яка проживає тривалий час за договором найму (оренди) в квартирі, що належить іншій особі на праві приватної власності.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк