Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 401/534/17
№ провадження 22-ц/781/165/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Доповідач Черненко В. В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.01.2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Кіселика С.А., Чельник О.І.

за участю секретаря - Гончар В.В.

за участю представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

за участю представників СП ТОВ «Світловодськпобут»: ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.11.2017 року по справі за позовом СП ТОВ «Світловодськпобут» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої підприємству у зв'язку із незаконним звільненням працівників,-

ВСТАНОВИЛА:

СП ТОВ «Світловодськпобут» звернулось у суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої підприємству у зв'язку із незаконним звільненням працівників.

На обґрунтування позовної заяви зазначив, що судовими рішеннями встановлено незаконність дій відповідача - ОСОБА_2, який був генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут», під час звільнення працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» 65 599,89 грн. які були виплачені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 при поновлені на роботі у зв'язку з незаконним їх звільненням.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.11.2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема зазначається , що суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права які регулюють спірні правовідносини, оскільки вийшов за межі позовних вимог.

В порушення норм процесуального законодавства не перевірив , чи виплачені були кошти, які є предметом судового розгляду, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Довідка на яку послався суд в своєму рішенні не є належним доказом. Також зазначається, що відповідач по справі не був залучений до участі по справі в якості третьої особи при розгляді справи про поновлення на роботі ОСОБА_4М . Судовим рішенням №401/714/16 на нього не було покладено як на службову особу обов'язку відшкодувати шкоду підприємству заподіяну у зв'язку незаконно звільненому працівнику часу вимушеного прогулу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що Наказом № 121/к від 01 вересня 2015 року по СП ТОВ «Світловодськпобут», який був підписаний генеральним директором ОСОБА_2, ОСОБА_6 було звільнено з посади з 01 вересня 2015 року у зв'язку із скороченням штату відповідно до п.1 статті 40 КЗпП України.( а.с. 6).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року у справі № 401 /3907/15-ц було задоволено позов ОСОБА_6 до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» та поновлено ОСОБА_6 на роботі на посаді начальника виробничо-економічного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут», стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 43273 грн.( а.с.8-10).

Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.04.2016 року та ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.07.2016 року. (а.с.11-15).

Згідно наказу генерального директора ОСОБА_7 від 10 листопада 2016 року за № 130/к ОСОБА_6 поновлено на роботі на посаді начальника виробничо-економічного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут» на виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2016року.( а.с. 16).

Наказом № 58/к від 30.05.2016 року по СП ТОВ «Світловодськпобут», який був підписаний генеральним директором ОСОБА_2, юрисконсульта СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_4 було звільнено відповідно до п. 1 статті 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату. ( а.с. 18).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2016 року у справі № 401/2053/16-ц задоволено позов ОСОБА_4 до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» та поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді юрисконсульта СПТОВ «Світловодськпобут», стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22326 грн.(а.с. 21-23).

14 грудня 2016 року наказом генерального директора ОСОБА_7 за №172/к «Про поновлення на роботі на підставі рішення суду», було поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді юрисконсульта з 31.05.2016 року ( а.с. 24).

Відповідно до довідки № 301 від 06.02.2017 року, державною виконавчою службою на виконання рішення суду було проведено розрахунок в сумі 43273 грн. 00 коп. з ОСОБА_6, дата повного розрахунку 01.11.2016 року.

Відповідно до довідки № 300 від 06.02.2017 року, СП ТОВ «Світловодськпобут» на виконання рішення суду від 13.12.2016 року було проведено нарахування в сумі 22326,89 грн. з них утримано податки та обов'язкові платежі в сумі 4353,74 та перераховано ОСОБА_4 17973,15 грн., дата розрахунку 24.01.2017 року. ( а.с. 26-27).

Суд першої інстанції зазначив, що пунктом 8 ст. 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Пленум Верховного Суду України у пункті 33 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами), роз'яснив, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року (з подальшими змінами), роз'яснив що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Суд першої інстанції зазначив, що обставини щодо незаконного звільнення генеральними директором СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_2 працівників підприємства ОСОБА_6 та ОСОБА_4 із порушенням вимог закону встановлені судовими рішеннями (а.с. 8-10, 11-13, 14, 15, 21-23), а тому не підлягають доказуванню у даній справі.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в результаті незаконних дій генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_2 винного в незаконному звільненні ОСОБА_6 та ОСОБА_4, СП ТОВ «Світловодськпобут», заподіяно шкоду у зв'язку з виплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 65599,89 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі в частині , що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин оскільки вийшов за межі позовних вимог , не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до норм діючого законодавства зокрема статті 11 ЦПК України , яка діяла на момент розгляду справи та постановлення судового рішення , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналогічні норми права викладені в статті 13 ЦПК України в нині діючій редакції.

Відповідно до статті 214 ЦПК України , яка діяла в редакції на час розгляду справи в суді першої інстанції, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання : чи мали місце фактичні обставини якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення , та якими доказами вони підтверджуються , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню , чи слід позов задовольнити або в позові відмовити .

Таким чином, діючим законодавством визначено, що суд розглядаючи справу встановлює фактичні обставини справи , приймає до уваги докази надані сторонами дає їм оцінку , визначається з нормою матеріального прав яка регулює спірні правовідносини в приймає рішення по сутті справи. При цьому суд зобов'язаний застосувати то норму матеріального права , яка регулює спірні правовідносини .

Суд першої інстанції розглянув справу в межах позовних вимог застосував норму права яка регулює спірні правовідносини, зокрема статтю 237 КЗпП України.

В частині доводів викладених в апеляційній скарзі , що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не перевірив , чи виплачені були кошти, які є предметом судового розгляду, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 колегія суддів дійшла висновки , що зазначені доводи є необґрунтованими.

Позивач на підтвердження позовних вимог , як на належний доказ послався на довідки: №301 від 06.02.2017 №300 від 06.02.2017 року виданих СП ТОВ Світловодськпобут які підтверджують факт виплати ОСОБА_6 ОСОБА_4 грошових сум, стягнутих судовими рішеннями у зв'язку з поновленням на роботі та вимушеним прогулом.

Відповідач зазначені докази, відповідно до норм діючого цивільного процесуального законодавства не спростував.

Не знайшли свого підтвердження і інші доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі.

Позивач мав право відповідно до норм ЦПК України та норм ЦК України вибрати належний спосіб захисту свого порушеного права. Позивач вибрав спосіб захисту шляхом визначений статтею 237 КЗпП України. Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382,383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.11.2017 року - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1760 грн.

Повний текст постанови буде складено не пізніше 16.01.2018 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді