АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/46/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19, 27 ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Фетісової Т.Л., Нерушак Л.В.

при секретарі Анкудінові О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Фідобанк» ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_5», третя особа без самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними кредитного договору, договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу; колегія суддів,-:

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ПАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення адміністрації у ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_4, ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», ТОВ «Фінанс ОСОБА_5», третя особа без самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними кредитного договору, договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено кредитний договір № 014/2061/2/21646, відповідно до умов якого останній надав позивачці кредит у розмірі 100 000 доларів США до 17 серпня 2028 року зі сплатою 12,5 процентів річних за користування грошовими коштами.

Позивачка вказує, що в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 18 серпня 2008 року вона за нотаріально посвідченим договором іпотеки № 014/2061/2/21646 передала в іпотеку банку майно заставною вартістю 638 644,44 грн., а саме: жилий будинок А1 з мансардою по вул. Я.Галана, 47 у м. Черкаси, загальною площею 117,9 кв.м., жилою площею 60,4 кв.м., а також земельну ділянку, кадастровий № :02:02:0320, загальною площею 851,9 кв.м., за цією ж адресою.

5 червня 2013 року ВАТ «Ерсте Банк» змінив назву на ПАТ «Фідобанк».

ОСОБА_3 вказує, що 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і право вимоги за її кредитним договором.

27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 2, за умовами якого первісний іпотеко держатель відступає новому іпотекодержателю права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі і право вимоги за її іпотечним договором.

В подальшому, а саме 27 липня 2015 року, зазначає ОСОБА_3, між ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс траст груп» було укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 315, що виникло з кредитного договору № 014/2061/2/21646 від 18 серпня 2008 року, укладеного між нею та ВАТ «Ерсте Банк».

27 липня 2015 року між ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс траст груп» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 18 серпня 2008 року.

30 березня 2017 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зареєструвала за ТОВ «Фінанс траст груп» право власності на житловий будинок з мансардою та земельну ділянку по вул. Я.Галана, 47 у м. Черкаси.

Вважаючи кредитний договір від 18 серпня 2008 року, укладений між нею та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» таким, що суперечить чинному законодавству України з моменту його укладення, порушує її права та охоронювані законом інтереси як споживача фінансових послуг, а також вважаючи укладені між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» договори про відступлення права вимоги недійсними, оскільки сторони договору про відступлення права вимоги, не могли бути сторонами договору факторингу через відсутність у них необхідного обсягу цивільної дієздатності, крім того, на момент укладення оскаржуваних договорів про відступлення права вимоги діяла заборона щодо відступлення права вимоги до боржника-фізичної особи, яка не є субєктом господарювання, ОСОБА_3 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із відповідним позовом та уточнившись з позовними вимогами, змінивши підстави позову остаточно просила суд постановити судове рішення, яким визнати недійсним кредитний договір № 014/2061/2/21646, укладений 18 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк»; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами № 2, укладений 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/2061/2/21646 від 18 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк»; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 2, укладений 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» в частині відступлення права вимоги за нотаріально посвідченим договором іпотеки, укладеним 18 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк»;

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 висловила своє часткове непогодження із рішенням суду першої інстанції, а саме в частині відмови в задоволенні заявлених нею позовних вимог щодо визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами № 2, укладених 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» та про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 2, укладеного 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс».

В частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним кредитного договору №014/2061/2/21646, укладеного 18 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», позивачка рішення суду першої інстанції не оскаржує.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 обґрунтовує наступним: відповідно до п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами № 2, укладеного 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс», за відступлення права вимоги остання сплачує первісному кредитору грошові кошти за відступлення права вимоги у сумі, що дорівнює ціні договору 38 787 486 грн. 03 коп. Таким чином, правовідносини фактично виникли із договору фінансування під відступлення права грошової вимоги (факторингу), оскільки предметом оспорюваного договору є відступлення права грошової вимоги до боржників за відповідну плату. Отже, цей договір можна вважати удаваним правочином, а саме договором факторингу.

ТОВ «ФК «Глобал Фінанс», уклавши договір про відступлення права вимоги в якості фактора порушило приписи діючого законодавства.

Крім того, у відповідачів на момент вчинення оспорюваних правочинів ліцензії на зайняття факторинговою діяльністю були відсутні.

Також, оскільки на момент укладення оскаржуваних договорів про відступлення права вимоги діяла заборона щодо відступлення права вимоги до боржника-фізичної особи, яка не є субєктом господарювання, ТОВ «ФК «Глобал Фінанс», як фактор, не мало права на придбання права вимоги до позивача як боржника-фізичної особи, оскільки до фінансової послуги факторингу відносяться фінансування клієнтів, купівля переданого права грошової вимоги і отримання плати за користування грошима, здійснені виключно із субєктами господарювання.

Враховуючи вищенаведені посилання апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що ухвалене при неповному зясуванні обставин, що мають істотне значення для справи, при недоведеності обставин, які суд вважає встановленими, таким, що прийняте із порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2017 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати недійсними договір про відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами № 2, укладений 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» в частині, що стосується кредитного договору № 014/2061/2/21646 укладеного 18 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», а також визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 2, укладений 27 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» в частині, що стосуються договору іпотеки № 014/2061/2/21646, укладеного 18 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» », правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_3

Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційне провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд скарги, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, подана ОСОБА_3 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності, відповідно до яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі наданих нею або витребуваних судом доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

В частині визнання недійсним кредитного договору № 014/2061/2/21646 від 18.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та ОСОБА_3 позивачка рішення суду першої інстанції не оскаржує, тому не є предметом перегляду колегії суддів.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує на недійсність договорів відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 27 травня 2014 року ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань ВАТ «Ерсте Банк», згідно Договору про відступлення прав вимоги № 2 за кредитними договорами та Договору № 2 про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченого 27.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєс. № 469, відступило ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» свої права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 13372, зокрема, укладеними 18 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_3

27 липня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс ОСОБА_5» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 315 за кредитним договором № 014/2061/2/21646, а також договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №014/2061/2/21646.

30 липня 2015 року на адресу ОСОБА_3 ТОВ ФК «Глобал Фінанс» направило рекомендованим листом повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, які були повернуті за закінченням терміну зберігання. Отже, вся процедура, яка передбачена чинним законодавством, була виконана відповідачами належним чином (а.с. 43,44).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Після укладення договорів відступлення права вимоги № 315 від 27.07.2015 року та договору про відступлення за договором іпотеки, між ТОВ ФК «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс ОСОБА_5» були проведені взаєморозрахунки.

Є необгрунтованими посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, що відповідачі не мали права укладати договори про відступлення права вимоги у звязку із відсутністю в них необхідного обсягу цивільної дієздатності та правоздатності, відсутністю відповідної ліцензії на здійснення факторингових операцій та операцій із валютними цінностями, оскільки такі посилання апелянта спростовуються наявними матеріалами справи.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію фінансової установи з відповідним додатком, що видані 12 листопада 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" є фінансовою установою та має право здійснювати, зокрема, залучення фінансових активів юридичних осіб із зобовязанням щодо наступного їх повернення та факторинг, без отримання ліцензії та/або дозволів (а.с. 91-92).

Крім того, аналогічне свідоцтво з відповідним додатком 18 лютого 2015 року отримало і ТОВ "Фінанс ОСОБА_5" (а.с. 81-82).

Отже, сукупність зібраних по справі доказів обєктивно свідчить про те, що вищезазначені юридичні особи: ТОВ "ФК "Глобал Фінанс" та ТОВ "Фінанс ОСОБА_5" мали право здійснювати операції з факторингу на час укладення договорів про відступлення права вимоги від 27 травня 2014 року та 27 липня 2015 року відповідно.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не прийняв до уваги, що оскаржувані нею договори про відступлення права вимоги є недійсними з тих підстав, що на момент їх укладення діяла заборона щодо відступлення права вимоги до боржника-фізичної особи, яка не є субєктом господарювання, що випливало із чинного на час укладення спірних договорів Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3 квітня 2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг»,оскільки, 06.02.2014 року розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року № 231» були внесені зміни, відповідно до яких до фінансової послуги факторингу віднесено, зокрема, набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі й права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що станом на 27 травня 2014 року, як і станом на 27 липня 2015 року, вже не існувало обмеження щодо відступлення права вимоги до боржника-фізичної особи, яка не була субєктом господарювання.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_3 на адресу суду не було надано належних, допустимих, переконливих доказів, підтверджуючих обґрунтованість заявленого позову, наявності правових передумов для визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними з підстав, визначених діючим цивільним законодавством, у звязку із чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Фідобанк» ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_5», третя особа без самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними кредитного договору, договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді