Провадження №2/263/378/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Добровольській Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» про стягнення недоплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що він згідно наказу №5 від 14.04.2015 працює заступником начальника бюро з експертної роботи з 14.04.2015 року у Комунальному закладі охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи». Вважає, що відповідачем порушено його конституційне право на належну оплату праці, що виразилось у систематичній недоплаті належних йому сум матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2015-2017 роках. Він є лікарем судово-медичним експертом з 1998 року, внесений до Реєстру атестованих судових експертів, тобто з урахуванням вищевказаних вимог - головним судовим експертом. Таким чином, виплата йому матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати є передбаченою чинним законодавство, обовязковою і має планувати у кошторисі установи у фонді оплати праці. Згідно пункту 3.30 Колективного договору, укладеного між начальником комунального закладу «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» з представником трудового колективу комунального закладу «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» на 2017-2022 р.р. матеріальна допомога надається працівникам на оздоровлення в розмірі посадового окладу на рік для спеціалістів з повною вищою медичною освітою. Проте, ці твердження не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 року № 314. Більше того, у Колективному договорі взагалі не йдеться про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Реалізовуючи своє право на отримання належних йому сум заробітної плати він щорічно звертався до керівника установи із заявами, про виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення (одночасно із наданням відпустки) та на вирішення соціально-побутових питань. Йому ці кошти виплачувались, але з фонду економії оплати праці та в розмірі посадового окладу, що спричинило недоплату.

Так, у 2015 році йому нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення згідно наказу №37-к від 11.06.2015 у розмірі 5137,5 грн. Середньомісячна заробітна плата складала 9343,38 грн. Недоплачена сума складає 4205,88 грн. За допомогою на вирішення соціально-побутових питань він не звертався.

У 2016 році йому нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення згідно наказу №81-к від 04.05.2016 у розмірі 5591,25 грн. Середньомісячна заробітна плата складала 11181,20 грн. Недоплачена сума складає 5589,95 грн. У цьому ж році йому нарахована та виплачена матеріальна допомога на соціально-побутові потреби у листопаді 2016 року згідно наказу №80 у розмірі 5591,25 грн. Середньомісячна заробітна плата складала 12492,31 грн. Недоплачена сума складає 6901,06 грн.

У 2017 році йому нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення згідно наказу №202-к від 24.07.2017 у розмірі 9143,75 грн. Середньомісячна заробітна плата складала 21287,96 грн. Недоплачена сума складає 12144,21 грн. У цьому ж році йому нарахована та виплачена матеріальна допомога на соціально-побутові потреби у жовтні-листопаді 2017 року згідно наказу №63 у розмірі 9143,75 грн. Середньомісячна заробітна плата складала 21363,17 грн. Недоплачена сума складає 12219,42 грн.

Загалом розрахунок недоплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань складає: 4205,88 +5589,95 +6901,06 +12144,21 +12219,42= 41060,52 грн.На його неодноразові звернення до керівництва відповідача він отримував відповіді, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення проводиться в межах посадового окладу, а на вирішення соціально-побутових питань необовязково, при наявності коштів економії фонду заробітної плати, і також в розмірі посадового окладу. Керівництво установи жодного разу не зверталось до вищестоящої організації (Департаменту охорони здоровя Донецької облдержадміністрації) з питання необхідності включення коштів на виплату передбачених постановою КМУ №314 сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати до фонду оплати праці. Що і стало причиною систематичної недоплати зазначених сум.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд стягнути з Комунального закладу охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» на його користь недоплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби у розмірі 41060,52 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов в якому вказав, що на працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз поширюються особливості матеріального та соціально-побутового забезпечення, передбачені Законом України «Про державну службу», якщо інше не передбачено законами України.Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 серпня 1995 р. № 558 «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорії державних службовців» судові експерти були прирівняні до державних службовців. Проте, постановою Кабінету Міністрів України №314 від 30.03.2011 року «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» дане розпорядження скасовано.Статтею 3 Закону України «Про державну службу» (№889-УІІІ від 10.12.2015 року) передбачено, що дія цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших субєктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами. Згідно ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» відносить до спеціалізованих державних установ Міністерства охорони здоровя. Враховуючи зазначене, вважає посилання в позовній заяві ОСОБА_1 на Закон України «Про державну службу» (№889-УІІІ від 10.12.2015 року) безпідставним, таким, що не ґрунтується на законі та не може застосовуватися при розгляді даної справи. Також вказав, що порядок виплати матеріальної допомоги на оздоровлення чітко регламентовано спеціальним законом - Законом України «Про судову експертизу» та більш детально постановою Кабінету Міністрів України №314 від 30.03.2011 року «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз». Пунктом 4.2 постанови Кабінету Міністрів України №314 від 30.03.2011 року «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» надано право а не обовязок керівникам державних спеціалізованих установ у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам, посади яких передбачені у додатку 1 до цієї постанови, до додатку входить посада, яку обіймає ОСОБА_1, матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірах, що не перевищують середньомісячної заробітної плати працівника.Статтею 5 Закону України «Про колективні договори» передбачено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Колективний договір між начальником комунального закладу «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» з представником трудового колективу схвалено загальними зборами (конференцією) трудового колективу 20.01.2017 року (протокол №1). Відповідно до пунктів 3.45, 3.46 Колективного договору «У межах фонду заробітної плати надавати працівникам закладу матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, в розмірі одного посадового окладу (тарифної ставки) на рік відповідно до Постанови КМУ України №524 від 11.05.2011 року «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери. Професіоналам та фахівцям з базовою та неповною вищою освітою виплачувати допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки (наказ МОЗ України №308/519 «Про впорядкування умов праці працівників закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення», п.5.11)». Згідно пункту 5.21 Колективного договору начальник установи зобовязується «забезпечити своєчасне перерахування коштів на соціальне страхування в відповідності з встановленим страховим тарифом, а також виплату допомоги працівникам згідно законодавства». Положення колективного договору в частині виплати матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідають вищевказаним нормам законодавства. Колективний договір на даний час чинний, його положення не змінювались та в судовому порядку не скасовувались. Крім цього, відповідно до пункту 3.31 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року №5, зареєстрованого в Міністерству юстиції України 27.01.2004 року №114/8713, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби відносить до матеріальної допомоги разового характеру, що надається підприємством окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання. При цьому, така допомога належить до інших виплат, що не належать до фонду заробітної плати, а обовязковою умовою її надання являється заява працівника на імя керівника. Таким чином, така допомога може виплачуватися працівнику лише за рахунок економії фонду заробітної плати. Відповідно до наказу в.о. начальника КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №37-к від 11.06.2015 року ОСОБА_1 виплачена матеріальна допомога на здоровлення у розмірі посадового окладу - 5137,50 грн. Про виплату допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2015 році ОСОБА_1 не звертався. Наказом №80 від 09.11.2016 року ОСОБА_1 виплачена допомога для вирішення соціально-побутових потреб у розмірі посадового окладу - 5591,26 грн. У 2017 році на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.10.2017 року, наказом керівника Бюро №63 від 27.10.2017 року йому сплачена допомога в розмірі посадового окладу - 9143,75 грн. Таким чином, виплата ОСОБА_1 протягом 2015-2017 років матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, у розмірах посадового окладу не суперечить пункту 4.2 ПКМУ №314 від 30.03.2011 року. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» на його користь 41060,52 грн., вважає такими, що не підлягають задоволенню, тому, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу №5 від 14.04.2015р. працює заступником начальника бюро з експертної роботи з 14.04.2015 року у Комунальному закладі охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи».

11.06.2015р. ОСОБА_1 подав заяву на імя в.о. начальника Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_3 про надання йому відпустки та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення. Відповідно до наказу в.о. начальника КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №37-к від 11.06.2015 року ОСОБА_1 виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу в сумі 5137,50 грн.

19.04.2016р. ОСОБА_1 подав заяву на імя в.о. начальника Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_3 про надання йому відпустки та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Наказом №81-к від 04.05.2016 року ОСОБА_1 виплачена допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу в сумі 5591,25 грн.

13.10.2016р. ОСОБА_1 подав заяву на імя в.о. начальника Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи про надання йому відпустки та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати за 2016 рік. Відповідно до витягу з наказу №80 від 09.11.2016р. ОСОБА_1 виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі посадового окладу в сумі 5591,25 грн.

11.07.2017р. ОСОБА_1 подав заяву на імя в.о. начальника Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи про надання йому відпустки та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі, що не перевищує середньомісячну заробітну плату. Відповідно до витягу з наказу №202-к від 24.07.2017р. ОСОБА_1 виплачена матеріальна допомога у розмірі посадового окладу в сумі 9143,75 грн.

18.10.2017р. ОСОБА_1 подав заяву на імя в.о. начальника Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи про надання йому відпустки та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік у розмірі, що не перевищує середньомісячну заробітну плату. Відповідно до витягу з наказу №63 від 27.10.2017р. ОСОБА_1 виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі посадового окладу в сумі 9143,75 грн.

Суду представлена довідка видана головним бухгалтером Комунального закладу охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №655 від 27.09.2017р. в якій вказано, що ОСОБА_1 в 2015 році була нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 5137,50 грн., середньомісячна заробітна плата складає 9343,38 грн.; в 2016 році була нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 5591,25 грн., середньомісячна заробітна плата складає 11181,20 грн.; в 2016 році була нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 5591,25 грн., середньомісячна заробітна плата складає 11181,20 грн., а також матеріальна допомога на соціально-побутові потреби нарахована та виплачена в листопаді 2016 року в розмірі 5591,25 грн. за рахунок економії фонду заробітної плати 2016 р., середньомісячна заробітна плата складає 12492,31 грн.; в 2017 році була нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 9143,75 грн., середньомісячна заробітна плата складає 21287,96 грн. Зазначена довідка підтверджує наведений позивачем розрахунок недоотриманих сум допомоги.

Відповідно до ч.1ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати: Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 18 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-XII (який діяв до 01.01.2017р.), питання оплати праці та умови соціального захисту судових експертів визначаються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. На працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз поширюються особливості матеріального та соціально-побутового забезпечення, передбачені Законом України "Про державну службу», якщо інше не передбачено законами України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року зі змінами (який діяв до 01.01.2017 року) державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України. Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 (який діє з 01.01.2017р.) державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. Частиною 2 статті 54 даного Закону державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання та розмір такої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.4.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 № 314 (зі змінами), надано право керівникам державних спеціалізованих установ у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам, посади яких передбачені у додатку 1 до цієї постанови, матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірах, що не перевищують середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до додатку №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 № 314 (зі змінами) зазначена посада «Головний судовий експерт».

Згідно пункту 1 Наказу Міністерства охорони здоровя №510 від 17.06.2013 «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судово-медичних та судово-психіатричних експертиз» з метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 року № 314 лікарів - судових експертів усіх спеціальностей, які мають вищу кваліфікаційну категорію, та судових експертів усіх спеціальностей з вищою немедичною освітою зі стажем роботи на посадах судового експерта нижчих рівнів понад 15 років прирівняні до категорії «головний судовий експерт»

З наданих до позову документів вбачається, що ОСОБА_1 є лікарем судово-медичним експертом з 1998 року, внесений до Реєстру атестованих судових експертів, тобто з урахуванням вищевказаних вимог прирівнюється до головного судового експерта.

Суду представлена відповідь директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики від 06.07.2017р. №1241/0/102-17/281 на звернення ОСОБА_1 в якій розяснено, що Підпунктом 2 пунктом 4 постанови КМУ №314 від 30.03.2011р. передбачена норма про надання працівникам, посади яких передбачені у додатку 1 до цієї постанови, матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірах, що не перевищують середньомісячної заробітної плати працівника». Джерелом коштів на виплату матеріальної допомоги є фонд оплати праці, затверджений у кошторисі установи. Обчислення середньомісячної заробітної плати для виплати допомоги провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 за два попередніх місяця, які передують події. При обчисленні середньої заробітної плати включаються: посадовий оклад (тарифна ставка), доплати і надбавки, в тому числі за вислугу років, виробнича премія, індексація заробітної плати та інші виплати, що не носять разового характеру.» Крім того, згідно з п. 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. Фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Згідно з п. 2.3.3 вказаної вище Інструкції, інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До них належать матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п. 3.31 (матеріальна допомога разового характеру, що надається підприємством окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання) (пп. 2.3.3 п. 2.3 Інструкції).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно нараховувалася та виплачувалася позивачу матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу, оскільки, відповідно до норм діючого законодавства та норм законодавства, які діяли на час нарахування та виплати вказаної допомоги, її розмір повинен дорівнювати розміру середньомісячної заробітної плати.

Одночасно суд не приймає до уваги викладені представником відповідача пояснення стосовно того, що нарахований та виплачений ОСОБА_1 розмір матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу передбачений умовами Колективного договору укладеного між начальником комунального закладу «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» з представником трудового колективу схвалено загальними зборами (конференцією) трудового колективу 20.01.2017 року та не може бути нарахований відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» (№889 від 10.12.2015 року), оскільки зазначене суперечить викладеним вище нормам законодавства. Крім того, Колективний договір, на який посилається представник відповідача датований 2017 роком, за 2015-2016 роки вказаний договір відсутній.

Таким чином, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, та стягує з відповідача на користь позивача недоплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби в розмірі 41060, 52 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 640 грн.

Керуючисьст.ст.12,81,141,263,264,265,354ЦПКУкраїни, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» про стягнення недоплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби - задовольнити.

Стягнути з Комунального закладу охорони здоровя «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (, МФО 834016, розрахунковий рахунок №46992 в ГУ ДКСУ у Донецькій області) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) недоплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби в розмірі 41060, 52 грн. та судовий збір в сумі 640 грн., а всього (сорок одну тисячу сімсот гривень пятдесят дві копійки).

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильченко О.Г.