Справа № 495/254/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 січня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю прокурора: Момоток О.Ю.

в присутності представника лікарні ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за заявою Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

В С Т А Н О В И В:

Комунальна установа «Обласна психіатрична лікарня №4» звернулась до суду з заявою про госпіталізацію та надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах звичайного режиму психіатричного стаціонару відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає по вул. Центральній, 80, в с. Теплиця, Арцизького району, Одеської області.

Вимоги заяви обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 має органічний розлад особистості та поведінки внаслідок перенесеної ЧМТ з психопатоподібною поведінкою. Стан нестійкою медикаментозної ремісії.

З огляду на стан хворого комісія приходить до висновку, що хворий потребує подальшого тривалого медикаментозного лікування в умовах стаціонару з подальшим переведенням на примусове амбулаторне лікування у психіатра за місцем проживання.

В судовому засіданні представник заявника заяву про госпіталізацію та надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_4 підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

З урахуванням стану здоров'я особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку і зважаючи на те, що його участь у справі є обов'язковою, суд заслухав у судовому засіданні пояснення ОСОБА_4.

ОСОБА_4 заперечував щодо його госпіталізації та наданні стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Пояснив, що будь-яких психічних розладів не має. Підтвердив, що перебував у пригніченому стані через втрату дитини. Однак, на теперішній час знаходиться у стабільному стані, значення своїх дій розуміє, має намір працевлаштуватися.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до комісійного огляду лікарів психіатрів КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» від 08.04.2017 року до відділення КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» доставлений машиною швидкої допомоги ОСОБА_4 в супроводі співробітників поліції на стац. лікування за направленням психіатра Арцизької ЦРЛ ОСОБА_5 в зв'язку з неадекватною поведінкою: порушився сон, став імпульсивним, конфліктним, після сварки з матір'ю демонстративно підпалив гараж.

АНАМНЕЗ: Спадковість не обтяжена. З підліткового віку спостерігалися девіантні розлади поведінки. У 1996-1997 рр. спостерігався у психіатра за місцем проживання з д-зом: Афективні розлади. Має старшого брата. Закінчив 9 класів середньої школи, Одеський технікум економіки і менеджменту. В армії не служив, так як в 1999 році був засуджений на рік за хуліганство з іспитовим строком. Працював реалізатором у приватної особи. Був одружений. В розлученні.

Має сина і дочку. Потрапив в автокатастрофу 7 вересня 2012 року. Їхав в стані алкогольного сп'яніння на власній машині з молодшим сином і кумом з ОСОБА_1 в с.Тепліцу. В районі с.Монаші заснув за кермом в результаті чого скоїв зіткнення із зустрічною легковою машиною в результаті чого загинуло 4 людини в т.ч його син і кум. З важкою ЧМТ, переломами лівої гомілки, правого стегна та правої променевої кістки знаходився на стац. лікуванні в травматологічному відділенні Б-Дністровської ЦМЛ та Обласної клінічної лікарні м.Одеси. Була оформлена спочатку 1 гр інвалідності, потім переведений на 3 гр. ОСОБА_6 була заведена кримінальна справа.

За направленням суду проходив амбулаторну судово-медичну експертизу в КУ ОПБ №1 м.Одеси. Визнаний неосудним. За рішенням Б-Дністровського суду проходив примусове стац. лікування в психіатричній лікарні з посиленим режимом спостереження (с.Сапетня, Миколаївської області). Потім двічі лікувався стаціонарно в 3 відділенні ОПБ №2, с. Олександрівка з д-зом: органічний розлад особистості та поведінки внаслідок перенесеної ЧМТ з вираженими розладами поведінки. Після виписки з КУ ОПБ №2 с. Олександрівка психіатра за місцем проживання не відвідував, підтримуючого лікування не приймав. Неодноразово спостерігалася демонстративна поведінка з агресивними вчинками. Так після конфлікту з колишньою дружиною 19.04.2015 р. погрожував підірвати балон з газом разом з собою і дочкою. Викликалися співробітники МНС.

Надалі продовжував здійснювати імпульсивні, необдумані вчинки (7.04.2017 р. побив прозорі вікна, посуд, підпалив гараж і власну машину, пожежу вчасно вдалося загасити). Проживає разом з матір'ю і дочкою. На стац. лікування в КУ «ОПБ №4» надходить вперше. Хворий категорично відмовився 23.08.2017 р. від продовження курсу лікування в умовах стаціонару. Були подані документи в Б-Дністровський міськрайсуд про продовження курсу лікування в примусовому порядку. Рішенням суду (від 3.10.2017 р., Справа №495/6352/17) була дозволена примусова госпіталізація хворого з метою проведення курсу лікування до поліпшення її психічного стану але не більше ніж на 3 місяці.

Психічний стан на момент огляду: за період перебування хворого у відділенні в серпні 2017 р. був випадок демонстративно-агресивної поведінки, коли хворий узяв у заручники іншого хворого погрожував йому, вимагав виконання своїх вимог щодо виписки. Надалі протягом 3 місяців зовні поведінка була спокійною. Під час бесіди виявляв порушення структури мислення у вигляді докладності, в'язкості. Згідно акту психологічного огляду хворий виявляє підвищену конфліктність, схильність до перепаду настрою, імпульсивність, яка залежить від негайного спонукання і зовнішніх впливів, в емоційній сфері переважають емоції гніву. Звинувачує матір у надмірній опікі, висловлює бажання надалі жити самостійно, щоб не відчувати вплив матері. Хворий не висловлює реальних планів на майбутнє, схильний до переоцінки своєї особистості.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

В силу ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає психіатричною хворобою, може бути госпіталізована в психіатричну лікарню також і без усвідомленої згоди, тільки при уяві, що це лікування можливе лише у стаціонарі та встановлення у громадянина тяжкого психічного розладу, якщо створює небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації.

У відповідності до ч. 1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Зібрані в справі докази та їх оцінка вказують на відсутність підстав для госпіталізації та надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах звичайного режиму психіатричного стаціонару відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із наданих суду матеріалів не вбачається наявності на сьогоднішній день у громадянина ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, який би створював небезпеку для нього чи оточуючих. Не встановлена неспроможність ОСОБА_4 самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

ОСОБА_4 проявив себе адекватною людиною, який розуміє значення своїх дій, реально оцінює навколишню дійсність, свій психічний стан. Його поведінка не містить ознак будь-якої небезпеки для себе і оточуючих.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 341, 342, 294, 258, 259, 263 ЦПК України, ст.ст.4, 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_4, 14.01.1981 року народження- відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Повний текст рішення буде складено 16.01.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: