ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року м. Суми

Справа №589/916/17

Номер провадження 22-ц/788/1003/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, який мотивує тим, що в 1979 році ОСОБА_4 подарував йому житловий будинок №35 по вул. Святомиколаївській в м. Шостка. В цьому будинку зареєстровані та проживають він та його дружина ОСОБА_3 Проте, з лютого 2016 року ОСОБА_3 в будинку не проживає. Про постійне місце проживання відповідачки йому не відомо, від спілкування дружина ухиляється. Враховуючи, що ОСОБА_3 без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад рік, на підставі ст. 405 ЦК України, просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 35 по вул. Святомиколаївській в м. Шостка Сумської області.

В свою чергу, ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1, мотивуючи його тим, що з 1975 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_1, який є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Святомиколаївська, 35, м. Шостка. У зазначеному будинку вона проживала протягом 41 року, проте на ґрунті постійних сварок, ОСОБА_1 вигнав її з дому, в наслідок чого їй довелося перейти жити до дочки ОСОБА_6, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2016 році чоловік замінив замки на вхідних дверях спірного будинку, погрожував їй фізичною розправою, у разі спроби проживання у житловому будинку. Протягом року вона неодноразово намагалася здійснити своє право користування житловим приміщенням шляхом проживання в ньому, проте ОСОБА_1 безпідставно та незаконно перешкоджав їй в цьому шляхом погроз. Тому ОСОБА_3 просила суд зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням по вул. Святомиколаївській, 35 в м. Шостка Сумської області.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_3 домоволодінням №35 по вул. Святомиколаївській в м. Шостка шляхом передачі ОСОБА_3 ключів від цього домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на відповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач пішла зі спірного будинку добровільно, ніхто не забороняв їй користуватися приміщенням. Замки він змінив не для того щоб заважати користуватися жилим приміщенням, а тому, що став помічати, що зникають речі з дому. Крім того, відповідач не приймала участі в утриманні будинку, веденні господарства, наведенні благоустрою, виконання ремонтних робіт, в оплаті комунальних послуг. Відповідач не бажала жити у будинку і ніколи не вимагала ключів від нього. Зазначає, що пропонував їй зареєструватися у квартирі АДРЕСА_1, яка також є його власністю. Дані обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом, а також з позовом про розірвання шлюбних відносин. 12 лютого 2018 року Шосткинським міськрайонним судом прийнято рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Вважає, що своїми діями не порушує моральних засад суспільства та особистих прав ОСОБА_3

Відзив на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 не надала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_1 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволені первісного позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з його безпідставності.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 має право користування жилим приміщенням будинком №35 по вул. Святомиколаївській в м. Шостка, як члени сім'ї власника житлового приміщення, відповідач перешкоджає їй у користуванні даним будинком, в зв'язку з чим порушене право відповідача на житло підлягає захисту, шляхом зобов'язання позивача усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням домоволодінням №35 по вул. Святомиколаївській в м. Шостка.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 1975 року (а.с.3, 22, 25).

20 лютого 1979 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями площею 47,90 м.кв. по вул. Моргуна (на даний час Святомиколаївська),35 в м. Шостка Сумської області, що підтверджується договором дарування (а.с. 5-6, 23-24).

Також, ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 грудня 2008 року, засвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори належить квартира №78, що знаходиться в м. Шостка по вул. Бабушкіна,39-А, яку він успадкував від ОСОБА_4 (а.с.40).

З відміток в паспортах сторін, довідки про склад сімї та довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1972 року, а ОСОБА_3 з 1975 року (а.с.3-4, 11, 21-22).

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, яка є дочкою сторін, відповідач часто кричав на дружину, принижував, ображав, погрожував та бив. ОСОБА_3 пішла з дому в лютому 2016 року, так як боялася за своє життя. Більшість часу проживала у дочки за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до частини 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закон за рішенням суду.

За частиною 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_3 вселилась в спірне домоволодіння ОСОБА_1 за його згодою, як дружина власника цього домоволодіння. В свою чергу, позивачем не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що під час вселення відповідача до спірного будинку була угода про порядок користування цим приміщенням.

Отже, відповідач ОСОБА_3 набула право користування житловим будинком №35 по вул. Святомиколаївській в м. Шостка Сумської області, як член сімї власника будинку. Доказів на підтвердження того, що вона в добровільному порядку залишила житловий будинок і виїхала до іншого місця проживання позивачем за первісним позовом надано не було.

Крім того, як не заперечував сам апелянт він дійсно змінив замки на вхідних дверях і ключі від них не передав позивачці за зустрічним позовом. Факт вимушеного залишення ОСОБА_3 у лютому 2016 року місця свого постійного проживання підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які беззаперечно пояснили, що відповідач часто кричав на дружину, принижував, ображав, погрожував та бив її.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що ОСОБА_3 після розлучення не є його дружиною та членом його сім'ї, тому вона втратила право користування належним йому на праві власності нерухомим майном.

Дійсно, відповідно до заочного рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2018 року у справі № 589/4742/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований 13 вересня 1975 року Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за актовим записом №575 (а.с.110).

Проте, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх прав користування займаним приміщенням. Тобто дружина, як колишній член сім'ї, після розірвання шлюбу не втрачає право на користування квартирою тільки на підставі розірвання шлюбу, навіть з огляду на те, що чоловік є власником квартири і має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Тому вищевказаний довід апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставним.

Необґрунтованим є довід позивача стосовно того, що відповідач може вселитися та зареєструвати своє місце проживання за іншою адресою, а саме в квартирі №78, що знаходиться в м. Шостка по вул. Бабушкіна,39-А. В той же час, як вбачається з матеріалів цивільної справи дана квартира також належить на праві особистої власності лише позивачу за первісним позовом і тому вселення до неї та реєстрація може відбуватися лише за його згодою.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 25 червня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : С. Г. Хвостик

ОСОБА_8