Справа № 500/2822/14-ц
Провадження № 2/500/51/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Баннікової Н.В.

секретарі судового засідання - Топтигіній О.М., Борчану О.М., Кравченко Є.С., Шлєхтенко О.В.,

За участю:

Представника позивача - ОСОБА_1,

Представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

Представників Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради - Жосан Н.С., Єнакієвої Т.І.,

Прокурора - Кожухар Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Ізмаїльська міжрайонна прокуратура, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 р. ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 09.03.2002 р. вона уклала шлюб із відповідачем, який було розірвано 27.04.2012 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з нею. З народження сина й до теперішнього часу вона піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттям сином освіти, готує його до самостійного життя та повністю його утримує. Відповідач, натомість, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не переймається здобуттям сином освіти, не готує його до самостійного життя, й у решті решт навіть не утримує його. Так, 23.11.2011 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2011 р. по 25.12.2026 р. І лише через рік відповідач почав сплачувати аліменти на утримання дитини.

31.03.2016 р. справу до свого провадження було прийнято суддею Банніковою Н.В. (а.с.93).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Позивач у судових засіданнях раніше позовні вимоги підтримувала, додатково послалась у підтвердження позовних вимог зазначила, що відповідач зловживає алкогольними напоями, вживає наркотичні засоби тощо.

Представник відповідача 13.03.2018 р. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що ОСОБА_6 заборгованості зі сплати аліментів не має, позивач ОСОБА_5 перешкоджає йому у спілкуванні з сином та забороняє з ним бачитися. Висновком органу опіки та піклування від 30.08.2012 р. ОСОБА_6 було визначено час спілкування з сином, однак позивач ОСОБА_5 не виконувала висновок органу опіки та піклування і перешкоджала у спілкуванні з дитиною. Більш того, змінила місце проживання дитини, не повідомивши про це ОСОБА_6, почала приховувати від відповідача його місцезнаходження, на телефонні дзвінки не відповідала. Алкогольними напоями відповідач не зловживає, горшик із коноплею, який було виявлено в його квартирі під час ремонту, належав особі, яка здійснювала у квартирі ремонт, а не йому тощо. Надано письмові заперечення (а.с. 57-61 т.1, а.с.88, 235-237 т.2).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради у судовому засіданні зазначила, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав органом опіки та піклування не встановлено.

Заслухавши позивача та його представника, відповідача та представника відповідача, представників третьої особи - органу опіки та піклування, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог із попередженням відповідача щодо ставлення останнього з більшою увагою до батьківської відповідальності з питання оточення сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 тощо.

Так, відповідно до п.1 п.4 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, котрі можуть їй дозволити бути розвинутою фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом, та в умовах свободи і гідності. При видавництві з цією метою законів головним повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Судом встановлено, що 09.03.2002 р. позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 уклали шлюб, який у квітні 2012 року, відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2012 р., було розірвано ( а.с.8, 9 т.1).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народився син ОСОБА_12, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 09.01.2009 р. (а.с.10).

30.08.2012 р. висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету

Ізмаїльської міської ради за заявою ОСОБА_6 встановлено порядок участі батька - ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. (а.с.77 т.1).

20.06.2013 р. рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області зобов'язано ОСОБА_8 не перешкоджати ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено порядок та місце спілкування ОСОБА_6 із сином (а.с.65-66 т.1).

Рішення суду від 20.06.2013 р. у вказаній частині рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.09.2013 р. - залишено без змін (а.с.67-68 т.1).

Як встановлено ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2014 р., відділ ДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, посилаючись на те, що на виконанні державної виконавчої служби у Ізмаїльському районі Одеської області знаходиться виконавчий лист № 1510/6905/12 від 11.11.2013 р., виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про зобов'язання ОСОБА_8 не перешкоджати ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Боржник добровільно рішення суду не виконує, факт ухилення від виконання рішення підтверджується актами державного виконавця від 03.12.2013р., 05.02.2014 р., що містяться в матеріалами виконавчого провадження. Останнє відоме місце мешкання та реєстрації боржника: АДРЕСА_1. Згідно акту державного виконавця від 05.02.2014р. за адресою: АДРЕСА_1, боржник не мешкає (а.с.69 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2014 р. подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_8 задоволено та оголошено розшук боржника ОСОБА_8 (а.с.69 т.1).

Отже, підстав для висновку щодо невиконання відповідачем свого обов'язку по вихованню сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., судом не встановлено.

Крім того, висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради № 01/21-1015 від 10.07.2017 р. встановлено, що ОСОБА_6 за місцем роботи характеризується позитивно (з 2005 року працює лоцманом 1 класу ЕМЛС «Дунай»), згідно довідці № 110 від 10.03.2017 року за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року сплачено аліменти на утримання сина ОСОБА_12 у розмірі 50 205, 56 грн., згідно медичній довідці серії 10ААД № 664232 ознак психічних захворювань у ОСОБА_6 не виявлено, згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААД № 579491 ознак наркологічних захворювань не виявлено, згідно довідкам № 941 від 24.09.2015 року, № 97 від 05.07.2012 року та № 52 від 29.03.2017 року під наглядом нарколога не перебуває, за протоколом бесіди № 6 від 13.01.2016 року ОСОБА_6 відвідував СЗОШ № 1, звертався до соціального педагога школи з метою сприяння передачі сину планшета, згідно заявам ОСОБА_6 намагався зустрітися із сином. Спеціалістами служби у справах дітей проведено обстеження умов проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, про що складено акт обстеження № 172 від 08.08.2014 року, малолітнього ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, про що складено акт обстеження № 42 від 30.05.2016 року. Умови проживання задовільні.

Зокрема, на підставі зазначеного орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, відносно: сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є недоцільним (а.с.2-3 т.3).

Разом з цим, згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_13 слідчим СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області майором поліції Н.Ф. Койчевим 09.04.2016 р. за місцем проживання відповідача ОСОБА_6: АДРЕСА_2 було виявлено горшик із пророщеною коноплею. Так, за показаннями підозрюваної влітку 2015 р. вона проводила ремонт у квартирі її знайомого ОСОБА_6 та на час відсутності останнього проживала там. Знаходячись більшу частину часу у квартирі ОСОБА_6, вона перенесла туди і вказаний горшик із пророщеною 2 - тижневою коноплею кількістю приблизно 10 шт. Випадково одна з стеблин зламалась, і вона поклала його на радіатор, щоб потім викинути. Також випадково ця стеблина зламалась ще навпіл. Вночі ОСОБА_6 повернувся до дому, а зранку прийшли робітники міліції для проведення обшуку тощо (а.с.215-216 т.2).

Отже, враховуючи вищевказане, суд має попередити відповідача щодо неможливості допущення подібних правопорушень, зокрема, з боку будь-яких осіб, за адресою проживання останнього, де може знаходитись дитина, та існування у нього відповідальності з питання виховання дитини і щодо умов проживання батька тощо.

Вказані висновки суду показання допитаних судом свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не спростовують (а.с.172-181, 222-228, 234, 238-241 т.2).

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150,164, 165, 166, 168, 169 СК України, 7-8, 12, 77-80, 81, 265, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Ізмаїльська міжрайонна прокуратура, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_6 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов'язків щодо виховання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 22.03.2018 р.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Н.В.Баннікова