Провадження №2-о/523/10/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби ОМУЮ про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби ОМУЮ про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Кропивницької (Кіровоградської) області до національності «болгарка».

Представник заявниці надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх, розгляд справи провести у її відсутність.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, надав заяву в якій просив розгляд справи провести у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця - ОСОБА_1, народилась 19 січня 1966 року в с. Полонисте Голованівського району Кіровоградської області, про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 5 лютого 1966 року зроблено відповідний запис за № 11.1966 року.

В свідоцтві про народження серії 1-АГ№1011171 від 10.02.1968 року національність заявниці не зазначена, що є грубим порушенням вимог, закріплених у міжнародних актах, зокрема, у Декларації прав людини, а також у Міжнародному пакті про громадянські політичні права, Конвенції про захист прав людини, а також Міжнародному пакті про громадянські політичні права

В свідоцтві про народження національність батьків заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначена відповідно українець та українка.

Однак, національність ОСОБА_2 записана як українець, але за походженням він болгарин, відповідно до свідоцтва про його народження серії 1-ЖД№460182 , видане 15 березня 1997 року (повторне) відділом реєстрації актів громадського стану Тарутінського районного управління юстиції Одеської області, національність батька, та діда заявника, ОСОБА_4 вказана - болгарин.

В зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження заявниці відсутній запис «національність», встановлення факту національності має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть можливість в установленому законом порядку відвідувати свою історичну батьківщину , легально працевлаштуватись на території Болгарії та зареєструвати шлюб з ОСОБА_5 , який на цей час постійно проживає в Болгарії.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншинства в Україні», громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь- якій формі до відмови від свого громадянства не допускається, так як відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національності , культурної , релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способу прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. З Закону України «Про національні меншинства в Україні» до національних меншинств належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття самоусвідомлення та спільності між собою.

Держава сприяє консолідації та розвитку української нації, її історичної свідомості, традицій культури, а також розвиткові етнічної, культурної , мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меньшинств України, що прямо закріплено в ст. 11 Конституції України.

Відповідно ч.2 до ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту того, що заявник за походженням та національністю є болгарином необхідно йому для поновлення своїх родових коренів.

Згідно ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.5 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

За таких обставин суд вважає, що вимоги заявниці обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню. Керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263, 365, 315, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби ОМУЮ про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Кропивницької (Кіровоградської) області до національності «болгарка».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: