Справа №303/485/17
ряд. стат. звіту - 26
РІШЕННЯ

Іменем України

04 січня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 13 639,64 євро, за кредитним договором №378 Є/V-U від 14 грудня 2006 року, що за курсом 27,94 грн. відповідно до розпорядження Національного банку України від 14 листопада 2016 року, складає 381 091,54 грн. та судового збору у розмірі 5 716,37 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №378 Є/V-U, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 32 000 євро, на термін до 11 червня 2009 року, та зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №378 Є/V-U - 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, укладено договір поруки №378 Є/V-U, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися нести солідарну відповідальність за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору. У зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, станом на 14 листопада 2016 року у них виникла заборгованість у розмірі 13639,64 євро, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та судові витрати у розмірі 5716,37 грн.

Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Бігарі В.В. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомили.

Відповідач - ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, від його представника ОСОБА_6 надійшла до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача ОСОБА_1 У задоволенні позову просить відмовити у зв'язку із застосуванням строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №378 Є/V-U від 14 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, відповідач отримав кредит у розмірі 32000 євро, на термін до 11 червня 2009 року, та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.14-16).

-2-

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №378 Є/V-U - 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладений договір поруки №378 Є/V-U, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язалися нести солідарну відповідальність за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору (а.с.18).

Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №378 Є/V-U від 14 грудня 2006 року, станом на 14 листопада 2016 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка складає 13639,64 євро, з яких 13 639,64 євро - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) (а.с.5-6).

17 листопада 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надіслав на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу - повідомлення за № 30.1.0.0/2-61214MKZ7L433, про те, що за Кредитним договором №№378 Є/V-U від 14 грудня 2006 року, існує прострочена заборгованість, яка складає - 83361,27 Євро, у тому числі: 13639,64 Євро - заборгованість за кредитом; 32443,78 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 68 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 37209,85 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.8, 9, 10).

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно статті 526, 527 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

У відповідності до статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Що стосується клопотання про застосування строку позовної давності то, оцінюючи досліджені по справі докази, суд прийшов до висновку.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною п'ятою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з п.п. 1.2 та 1.3 Кредитного договору №378 Є/V-U від 14 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, кредит надавався на споживчі цілі, терміном повного погашення кредитної лінії 30 (тридцять) місяців до 11 червня 2009 року. Строки виконання зобов'язань визначені періодичними щомісячними платежами для основної заборгованості і для процентів.

Згідно частини 1 статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

-3-

Так, із п. 4.7 вказаного Кредитного договору вбачається, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки, пені, штрафів, за даною угодою встановлюється сторонами у 5 років.

Оскільки в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початком перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів.

Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 також звернув увагу на те, що позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться в постановах ВУС від 12 грудня 2012 року та 07 березня 2013 року.

Таким чином, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №378 Є/V-U від 14 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом - з 15 серпня 2008 року. У свою чергу банк звернувся до суду із вказаним позовом тільки 26 січня 2017 року, що свідчить про пропуск строку спеціальної позовної давності, який встановлено договором тривалістю у п'ять років.

Згідно вимог частин третьої та четвертої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подано заяву про застосування позовної давності, а судом встановлено, що строки позовної давності позивачем пропущені, наявні підстави для відмови у позові за спливом позовної давності.

При цьому суд враховує, що позивачем не заявлялося клопотання про визнання поважними причин пропущення позовної давності, а судом таких причин не встановлено.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №378 Є/V-U - 14 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, укладено договір поруки №378 Є/V-U, в якому встановили строк в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором - протягом 5 років.

Як роз'яснено в пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

-4-

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Позивач правом пред'явлення вимоги до поручителя скористався лише 26 січня 2017 року, пред'явивши даний позов до суду, внаслідок чого пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя, передбачений статтею 559 ЦК України, а тому порука, вказана договорами поруки №378 Є/V-U - 14 грудня 2006 року припинилася.

Наявні у матеріалах справи письмові попередження відповідачів про погашення заборгованості суд до уваги також не приймає, оскільки такі були надіслані позивачем після спливу встановленого частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку (а.с. 8-10).

Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості» слід відмовити, у зв'язку із спливом строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 12, 141, 223 ч.4, 259, 264, 263, 265, 268, 280, 284 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 261, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ПАТ КБ «ПриватБанк».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення.

Головуючий М.М.Пак