Справа № 188/141/18
Провадження № 2/188/168/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Гречко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давністю ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає наступне.

Житловий будинок № 68 по вулиці Академіка Сайгака в селі Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області згідно довідки Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району від 04.01.2018 року належав колективному сільськогосподарського підприємству «Ленінець». Належним чином документально підприємством своє право колективної власності на такий будинок оформлено не було, тобто фактично таке такий обєкт нерухомого майна на цей час є безгосподарським.

З 1999 року вона перебувала в трудових відносинах із КСП «Ленінець» та в 2001 році вищезгаданий будинок було підприємством передано на її користь без належного оформлення правовідносин між ними.

Вона , ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за згодою КСП «Ленінець», починаючи з 2001 року вселилась до житлового будинку за адресою: вулиця Академіка Сайгака, буд. 68 в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, і в подальшому постійно використовує його, господарчі споруди та земельну ділянку при ньому, на власний розсуд, при цьому користуючись, розпоряджаючись та володіючи таким нерухомим майном одноосібно.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 04.01.2018 року складеного депутатом органу місцевого самоврядування підтверджується той факт, що вона майже 17 років ( з 2001 року ) добросовісно заволоділа житловим будинком № 68 по вулиці Академіка Сайгака в селі Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належало сторонній особі на праві колективної власності, та розпочала відкрито проживати, користуватись, володіти та розпоряджатись таким майном.

Відповідно до вищенаведеного акту органу місцевого самоврядування за весь час мого проживання в такому будинку вона вчиняла всі дії, що свідчать про одноосібне володіння, розпорядження та користування таким нерухомим майном. Аналогічне підтверджується довідками сільської ради згідно яких вона користується, володіє та розпоряджається, як житловим будинком, господарськими спорудами, так і земельною ділянкою біля таких споруд.

Тобто такі факти свідчать про те, що вона у повному розмірі користується, володіє та розпоряджається нерухомим майном на власний розсуд на протязі останніх більш як 10 років. Правочинів між власником будинку та нею щодо переходу права власності відповідно до чинного законодавства укладено не було.

Претензій щодо її прав на вищенаведене нерухоме майно з 2001 року та по цей день до мене ніхто не предявляв, тобто її володіння, користування та розпорядження нерухомим майном є відкритим та беззаперечним.

Отже , відповідно до вищенаведених обставин та письмових доказів, що додано цього позову,вона починаючи з 2001 року добросовісно заволоділа нерухомим майно, яким є житловий будинок № 68 по вулиці Академіка Сайгака в селі Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належить згідно по господарської книги КСП «Ленінець», тобто належить сторонній особі, і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більш як десяти років, та користувалась ним, а також ніхто їй не перешкоджає у розпорядженні таким майном, не заперечує щодо такого розпорядження, що є підставою для визнання права власності за мною на таке нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до вимог чинного законодавства, але таке визнання не можливо без судового втручання, адже саме такої форми визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю чинне законодавство і передбачає.

Враховуючи, що попередній власник нерухомого майна КСП «Ленінець» на цей час вже ліквідовано без визначення його правонаступника, а також, що власником за його існування правовстановлюючі документи на будинок оформлено не було, - нею заявлено позов до Дмитрівскьої сільської ради, як органу, уповноваженому управляти майном територіальної громади, де розташовано будинок, право на який є предметом цього позову.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що вона понесе на час подання позову складає витрати на сплату судового збору в розмірі 704, 80 гривні. Інші витрати по справі нею не плануються.

Позивач стверджує , що на цей час не подано іншого позову до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, щодо житлового будинку із господарчими спорудами за адресою: вул.Академіка Сайгака, буд.68 в с.Дмитрівка Петропавлівського район.

Просить суд визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер : НОМЕР_1, в порядку набувальної давності право власності на домоволодіння № 68 по вул. Академіка Сайгака в селі Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, яке складається з наступних будівель та споруд , а саме : - жилий будинок , позначений літерою " А" ;- сарай , позначений літерою " Б" ; - вбиральна , позначена літерою " В".

В судове засідання позивач не з"явилася . Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю .

Представник відповідача по справі у судове засідання також не зявився . В своїй заяві просить суд справу розглянути бех їхньої участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

В зв"язку з цим , суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази.

Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено , що згідно записів трудової книжки колгоспника , серії УКР № 2113893 від 15.01.1996 р. позивач ОСОБА_1 дійсно перебувала у трудових взаємовідносинах з КСП " Ленінець " Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 04.01.2018 р. зазначається , що згідно запису в погосподарській книзі № 12 житловий будинок в с. Дмитрівка вул. Академіка Сайгака , 68 належить КСП " Ленінець ".

Іншою довідкою сільської ради від 12.01.2018 р. зазначається , що право власності на спірний будинок та на земельну ділянку не зареєстровано.

Актом обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Дмитрівської сільської ради зазначається , що ОСОБА_1 проживає в в домоволодінні №68 по вул. Ак. Сайгака с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області майже 17 років. Будинок знаходиться в задовільному стані …

Звітом про оцінку майна ( ТОВ " Земля і право ) вартість спірного будинку становить 22130 ( двадцять дві тисячі сто тридцять ) грн.

Статтею .41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) .

Таким чином , приймаючи рішення про задоволення позову , суд враховує ту обставину , що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено .

Як встановлено судом , спірним нерухомим майном позивач добросовісно заволоділа на підставі трудового договору з колишнім КСП " Ленінець" , яке на даний час є ліквідованим . Спору щодо даного нерухомого майна немає.

Крім того , визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, вважає можливим ухвалити рішення у по суті позовних вимог.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України та у відповідності до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання відповідачем позову може бути підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в тому випадку, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача ).

Дана позиція відповідача дає суду підставу вважати , що останній позов визнає , тобто не заперечує проти визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем . Отже , визнання позову зазначеним відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб..

Таким чином , позивач в частині визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок надала суду достатньо доказів , а тому позов підлягає задоволенню.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст ст. 4, 5, 13, 206, 263-265, 354, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України , ст.344 , 397 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давністю задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер : НОМЕР_1, в порядку набувальної давності право власності на домоволодіння № 68 по вул. Академіка Сайгака в селі Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, яке складається з наступних будівель та споруд ( згідно даних технічного паспорта ) , а саме :

- жилий будинок , позначений літерою " А" ;- сарай , позначений літерою " Б" ; - вбиральна , позначена літерою " В".

Відповідача звільнити від сплати судових витрат , які поніс позивач при розгляді справи .

Копію рішення невідкладно направити сторонам .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду

Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Суддя ОСОБА_2