Справа № 2-334/12
Провадження № 2/727/79/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом

- ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи на стороні позивачів Чернівецька міська рада, Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання незаконним захоплення горища, про усунення перешкод в користуванні горищем шляхом знесення самовільно збудованих споруд, про зобов'язання вчинити будівельні роботи, про знесення самовільно збудованого балкону, про стягнення майнової та моральної шкоди,

- ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Чернівецька міська рада, Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, про виготовлення технічної документації та відновлення вентиляційного каналу, про звільнення горища, про визнання права на перепланування квартири за рахунок горища, про припинення права спільної сумісної власності на частину горища, розташованого над квартирою, про влаштування люку входу на горище,

- ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, Чернівецької міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, зацікавлена особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Чернівці від 25.09.2002р. № 125/9, про встановлення порядку користування та виділення у користування частини горища для реконструкції квартири, виділення в натурі частки горища, визнання права власності на квартиру,

- ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання незаконним і скасування рішення виконкому, зобов'язання вчинити дії та визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до відповідачів посилаючись на те, що він є мешканцем будинку АДРЕСА_7 і власником квартири НОМЕР_1. Відповідач ОСОБА_3 є мешканцем і власником квартири НОМЕР_2 цього ж будинку, а ОСОБА_2 є мешканцем і власником квартири НОМЕР_3 цього ж будинку.

Протягом тривалого часу права власності та користування квартирою позивача порушуються відповідачами - ОСОБА_2 шляхом неодноразового захоплення і самочинної перебудови для поліпшення своїх житлових умов за рахунок горищного простору, який є спільним майном та майном загального користування, ОСОБА_3 шляхом самочинної добудови до власної квартири НОМЕР_2 балкону, який затемнює квартиру НОМЕР_4, наймачем якої являється ОСОБА_7.

У жовтні 2000 року ОСОБА_2 захопив площу горища будинку НОМЕР_6 в розмірі 25, 6 м2 над своєю квартирою та квартирою НОМЕР_1, де мешкає ОСОБА_1 і розпочав самочинне будівництво третього поверху без належного дозволу органів місцевого самоврядування і співвласників будинку. Він замурував доступ до горища, в зв'язку з чим ні пожежні служби, ні мешканці будинку не мають туди доступу. Позивач неодноразово звертався з скаргами на незаконні дії ОСОБА_2.

Рішенням № 112/9 від 29 серпня 2001 року Ленінської районної ради м. Чернівці ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2001 року був наданий дозвіл на обладнання на горищі житлової кімнати площею 21,4 кв.м., холу 18,1 кв.м., сумісного санвузлу 8.2 кв.м., балкону 2.5 кв.м.

У жовтні 2001 року ОСОБА_2 вдруге провів самочинне захоплення горищних приміщень будинку, розібрав обрешітку, покрівлю, зніс вентиляційну трубу у кухні квартири ОСОБА_1, яка проходила через горище, а також телевізійну антену, в результаті ОСОБА_1 вимушений користуватися кухнею без вентиляційної витяжки, що може привести до негативних наслідків для його здоров'я. Додатково ОСОБА_2 добудував ще дві кімнати, які знаходяться над квартирою ОСОБА_1 (над кухнею, коридором та жилою кімнатою), в результаті в квартирі ОСОБА_1 появилися тріщини на стелях кухні, в коридорі, була залита кухня, розбита стіна в ній, відбита штукатурка на великій площі стіни кухні, відсутня витяжка з кухні. Майнова шкода складає 3420 грн.

У травні 2002 р. ОСОБА_2 втретє провів самочинне захоплення горища - він зруйнував фасадну цегляну стіну, захопивши 16.3 квм горища над квартирами ОСОБА_10 та позивача ОСОБА_6.

За самовільне будівництво ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, його зобов'язували знести самочинно зведені конструкції.

Згоди на проведення будівельних робіт ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 не давав, на збори членів ОСББ при вирішенні цього питання його не запрошували і до відома про ці збори не ставили.

Діями ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода на суму 10000 грн., яка полягає в тому, що був порушений його спокій та нормальний ритм життя, була пошкоджена його квартира, він не може нормально користуватись квартирою оскільки в кухні відсутня витяжка, він був змушений звертатись з багато чисельними скаргами на дії відповідача.

Крім того позивач ОСОБА_1 вважав, що має право на перепланування квартири за рахунок горища розташованого над нею, а тому просив визнати за ним це право та припинити право спільної сумісної власності на горище, розташоване над його квартирою НОМЕР_1, яке співпадає з його особистою часткою в загальній площі горища.

Позивач ОСОБА_1 також просив визнати, що ОСОБА_2 тричі незаконно захоплював горище в будинку, усунути йому перешкоди в користуванні горищем шляхом знесення самовільно збудованих споруд над його квартирою, про зобов'язання вчинити будівельні роботи по відновленню виходу на горище над його квартирою, виготовити технічну документацію витяжки на кухні квартири НОМЕР_1 та відновити цю витяжку, відновити на горищі знесену антену квартири НОМЕР_1, зобов'язати ОСОБА_2 обладнати за власні кошти вихід на горище з квартири НОМЕР_1. У випадку відмови ОСОБА_2 під час виконання рішення суду обладнати вхід на горище з квартири НОМЕР_1 виготовити технічний проект і відновити вентиляційний канал на кухні в квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_8, та стягнути з ОСОБА_2 вартість цих робіт згідно із виготовленою технічною документацією та кошторисом, стягнути з нього майнову шкоду в сумі 3420 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., 412,50 грн. витрат на проведення експертизи, судових витрат по сплаті судового збору, та за надання правової допомоги.

Що стосується відповідача ОСОБА_3, то позивач ОСОБА_1 зазначив, що той самочинно, без належного дозволу та проектів влітку 2002 р. прибудував засклений балкон до власної квартири №3 чим призвели до затемнення напівпідвальної кухні квартири НОМЕР_4, користувачем якої є ОСОБА_7. Вважав, що наближення самочинно встановленої конструкції балкону погіршило освітлення квартири НОМЕР_4.

За незаконні дії, пов'язані з самовільною забудовою ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності, рішенням райвиконкому вирішено знести цей балкон.

Згоди на проведення будівельних робіт ОСОБА_3 він не давав, на збори членів ОСББ при вирішенні цього питання його не запрошували і до відома про ці збори не ставили.

Своїми діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушують права позивача. А тому просив знести самовільно збудований ОСОБА_3 до своєї квартири балкон.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом до відповідачів посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Для поліпшення своїх житлових умов у жовтні 2000 року за свої власні кошти приєднав частину площі горища будинку АДРЕСА_7 до своєї квартири НОМЕР_3 в розмірі 25, 6 м2 над квартирою НОМЕР_1, де мешкає ОСОБА_1 і розпочав самочинне будівництво третього поверху без належного дозволу райвиконкому і співвласників будинку, замурував доступ до горища, мешканці будинку дійсно не мають туди доступу. Вимушений був це зробити, оскільки квартира була із частковими комунальними зручностями та не пристосована для нормального проживання 4-х членів його сім'ї, дах потребував ремонту.

Рішенням № 112/9 від 29 серпня 2001 року Ленінської районної ради м. Чернівці йому на підставі рішення Ленінського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2001 року був наданий дозвіл на внесення змін у інвентарну справу квартири у зв'язку із проведенням її реконструкції обладнання на горищі житлової кімнати площею 21.4 кв.м., холу 18,1 кв.м., сумісного санвузлу 8.2 кв.м., балкону 2.5 кв.м., Загальна площа квартира після реконструкції складала 113.7 кв.м., житлова площа - 50.3. Він пропонував відповідачу ОСОБА_1 відновити вхід на горище через квартиру самого ОСОБА_1, від чого останній відмовився. Перший етап реконструкції квартири не порушував нічиїх прав, оскільки реконструкція була проведена за рахунок площ горища, які знаходилася над його квартирою і він за власні кошти провів ремонті роботи покрівлі.

У жовтні 2001 року він розібрав обрешітку, покрівлю, зніс вентиляційну трубу у кухні квартири ОСОБА_1, яка проходила через горище, а також телевізійну антену, але неодноразово пропонував ОСОБА_1 встановити вентиляційну витяжку у його квартирі, від чого ОСОБА_1 відмовлявся. Додатково ОСОБА_2 за рахунок площі горища добудував ще дві кімнати, загальною площею 25,6 кв.м., які знаходяться над квартирою ОСОБА_1 (над кухнею, коридором та жилою кімнатою), але тріщини, які могли появитися у квартирі ОСОБА_1 не пов'язані із навантаженням будівельних матеріалів, а появилися під час будівельних робіт.

Рішенням виконкому Ленінської районної ради у місті Чернівці від 25.09.2002 року № 125/9 йому було відмовлено у проведенні реконструкції квартири. Він діяв відповідно до дозволу ОСББ «Гренада», що підтверджується протоколом засідання членів ОСББ. Технічно можливе виконання примусового або природного вентилювання квартири НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_1, прокладення їх як транзитом через квартиру, так і поза нею.

А тому просив визнати незаконним рішення виконкому Ленінської районної ради м. Чернівці в частині відмови в наданні дозволу на здійснення перепланування квартири, встановити порядок користування, яким виділити йому у користуванні частину горища площею 53,8 кв. АДРЕСА_7, та виділити йому в натурі частку від загального майна (горища) площею 53,8 кв. АДРЕСА_7, та визнати за ним право власності на квартиру НОМЕР_3 загальною площею 178,4 кв.м. та житловою площею 87,5 кв.м.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом до відповідачів посилаючись на те, що ним дійсно самочинно був добудований до його квартири НОМЕР_2 балкон для покращення житлових умов, який в даний час є складовою частиною їх квартири. ОСББ «Гренада», не заперечувала проти встановлення такого балкону. Рішенням Ленінської районної ради міста Чернівці № 60/11 пункт 3.2 від 26 листопада 2002 року знесено цей самочинно побудований балкон. Але вважав, що цей балкон побудований у відповідності до вимог будівельних норм, розроблена проектна документація, робочий проект, який погоджено із відповідними службами. В даний він мирним шляхом вирішив спірне питання з ОСОБА_7, яка вже не заперечує проти цього балкону.

А тому просив скасувати рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 26 листопада 2002 року № 60/11 пункт 3.2. про знесення влаштованого балкону в його квартирі, зобов'язати виконком надати дозвіл на влаштування балкону без дозволу сусідів згідно робочого проекту, а також визнати право власності на балкон, який добудований до його квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свій позов підтримав повністю за винятком відновлення антени і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в багато чисельних редакціях позовних заяв. Зустрічні позови відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнав і просив відмовити в їх задоволенні за безпідставністю.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні свій позов підтримав повністю і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в багато чисельних редакціях позовних заяв. Позов ОСОБА_1 визнав частково щодо відновлення вентиляційної системи в кухні квартири НОМЕР_1, а в іншій частині позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні свій позов підтримав повністю і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в двох редакціях позовних заяв. Позов ОСОБА_1 про знесення балкону не визнав і просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення, а позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є мешканцем та власником квартири АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_3 є мешканцем і власником квартири НОМЕР_2 цього ж будинку, а відповідач ОСОБА_2 є мешканцем і власником квартири НОМЕР_3 цього ж будинку.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року та частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду. Закон врегульовує також відносини, пов'язані з виникненням, оформленням та набуттям права власності на квартири та інші об'єкти приватизації державного житлового фонду. Допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону, стають об'єктами спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно із приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такій спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України), забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України).

Відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в улаштуванні мансард, надбудови поверхів і таке інше. Правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України (пункт 7 частини першої статті 92), виключно законами України.

Згідно з статтею 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Відповідно до п.п.18, 36 Правил використання та забудови території міста Чернівців, затверджених рішенням 23 сесії Чернівецької міської ради IY скликання від 07 липня 2005 року № 763 перепланування та переобладнання квартир (їх частин) у будинках, де створено об»єднання співвласників, без спільної згоди власників квартир, наймачів та орендарів не допускається, дозвіл, що видається на період будівельних робіт, повинен бути нормативний або передбачений контрактом, при вичерпанні терміну дії дозволу замовник зобов'язаний вчасно продовжити його у інспекції державного будівельного контролю.

Отже питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і таке інше з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного Кодексу України.

Відповідності до ст. 112 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Розрізняється спільна власність із визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Статтею 119 цього Кодексу передбачено, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників спільної власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Згідно з ст. 355 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 356 цього Кодексу передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 368 цього Кодексу (в редакції 2003 року) передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст.369 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Положенням про порядок надання дозволу на перепланування, переобладнання, реконструкцію квартир і допоміжних приміщень та виконання відповідних проектних, будівельних і спеціальних робіт в м. Чернівцях, затверджених рішенням 2 сесії XXIY скликання від 30 травня 2002 року № 22 Чернівецької міської ради, яке є обов'язковим для виконання усіма фізичними чи юридичними особами, які здійснюють перепланування, переобладнання, реконструкцію квартир і допоміжних приміщень (том 1 а.с.261) визначено, що всі зміни призначення приміщень, в тому числі переобладнання нежитлових в житлові, приймаються виконавчим комітетом міської ради.

У жовтні 2000 року відповідач ОСОБА_2 самочинно на площі горища будинку НОМЕР_6 над своєю квартирою та квартирою НОМЕР_1, де мешкає ОСОБА_1, самочинно розпочав будівництво третього поверху без належного дозволу органів місцевого самоврядування і співвласників будинку, замурував доступ до горища, яке являється спільною сумісною власністю і місцем загального користування усіх мешканців будинку, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності (т.1, а.с.19, 20,21,22,24).

Рішенням № 112/9 від 29 серпня 2001 року Ленінської районної ради м. Чернівці Чернівецької області ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2001 року був наданий дозвіл на обладнання на горищі житлової кімнати площею 21.4 кв.м., холу 18,1 кв.м., сумісного санвузлу 8.2 кв.м., балкону 2.5 кв.м. (т.1 а.с.26).

Продовжуючи будівництво, ОСОБА_2 у жовтні 2001 року вдруге провів самочинне без належної проектної документації і погоджень відповідних служб, погодження сусідів по будинку, захоплення горищних приміщень будинку, розібравши покрівлю, зніс вентиляційну трубу у кухні квартири ОСОБА_1, яка проходила через горище, а також телевізійну антену, в результаті чого ОСОБА_1 вимушений користуватися кухнею без вентиляційної витяжки, замурував вхід на покрівлю, добудував ще дві кімнати, загальною площею 25, 6 м2 , які знаходяться над квартирою ОСОБА_1, в результаті чого у квартирі ОСОБА_1 появилися тріщини на стелях кухні, в коридорі, відбита штукатурка, відсутня витяжка з кухні. Також над частиною горища та веранди квартири НОМЕР_6 відповідач ОСОБА_2 звів капітальні стіни висотою 3,8-3,9 м і зробив монолітні підлогу та стелю, над якими обладнав для свого користування балкон площею 7,3 квм. За ці дії ОСОБА_2 також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, був належним чином попереджений про припинення будівництва (т.1, а.с.30, 33, 34, 35, 37,38, 39). Рішенням № 140/11 від 24 жовтня 2001 року виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Чернівці було ухвалено знести самочинно збудовані споруди ОСОБА_2 (том 1 а.с.41,42).

Незважаючи на неодноразові попередження, рішення виконкому Ленінської районної ради від 24 жовтня 2001 року № 140/11 щодо знесення самовільної забудови над квартирою АДРЕСА_7, яке ОСОБА_2 не виконано, у травні 2002 року ОСОБА_2 втретє провів самочинні будівельні роботи на території горища, яке являється спільною сумісною власністю всіх власників будинку НОМЕР_6, зруйнував фасадну цегляну стіну площею 8.36 кв.м., захопивши 16.3 кв.м. горища над квартирами ОСОБА_10 та ОСОБА_6, розібрав покрівлю, звів цегляну стіну під перекриття та влаштував тимчасову покрівлю. Дана обставина підтверджується актом комісійного розгляду звернення ОСОБА_6 від 19 липня 2002 року (том 1 а.с.52), приписом від 22 липня 2002 року та протоколом про адміністративне правопорушення у сфері містобудування Інспекції Державного Архітектурно-Будівельного Контролю Департаменту містобудівельного комплексу та земельних відносин (том 1 а.с.56, 57, 58, 59, 60).

Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин виконавчого комітету Чернівецької міської ради, виконавчий комітет Чернівецької міської ради у зв'язку із проведенням самочинних робіт відмовили ОСОБА_2 у наданні дозволу на влаштування літньої тераси, в тому числі і із-за конфліктної ситуації між сусідами, були прийняті рішення про знесення незаконних забудов, в тому числі № 140/11 від 24 жовтня 2001 року (т.1 а.с.41 - 43, 63, 74, 106, 107, 139, 147, 148, 183, 185 - 197).

ОСОБА_2 за незаконні дії по розібранню покрівлі, самочинне будівництво неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин надавалися приписи про призупинення самочинних робіт (33, 56,57,58,59,60,62,64,73,77). Жодного припису ОСОБА_2 не виконав, не зважаючи на те, що визнавав факт самочинного будівництва і сплатив призначений штраф (том 1 а.с.59)

Згідно з висновком № 688 дослідження спеціаліста-будівельника від 10 жовтня 2002 року у квартирі НОМЕР_1 (ОСОБА_1) зафіксовані чисельні тріщини у кухні, коридорі та кімнаті, порушення штукатурного шару. Цим же висновком встановлена вартість ремонтних робіт.

По справі було проведено дві експертизи - СП "Західно-Український Експертно-Консультативний Центр" (том 1 а.с.258, том 2 а.с.11 - 57) і повторна - Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз (том 2 а.с.149 - 159).

Згідно з висновками експерта СП "Західно-Український Експертно-Консультативний Центр" виконавці робіт по реконструкції квартири НОМЕР_3 значно завищили як дозволені рішенням № 112/9 від 29 серпня 2001 року Ленінської районної ради м. Чернівці, так і проектні обсяги реконструкції (в дозволу нічого не сказано про 4.0 кв.м. коридору на другому поверху передбачених проектом за рахунок загального виходу на горище)», використане горище не тільки над квартирою НОМЕР_3 (ОСОБА_2 ), але й над квартирою НОМЕР_1 (ОСОБА_1 ), розібрано існуючу торцеву стіну горища, розібрано дах, покрівлю. В приміщенні квартири НОМЕР_1 (ОСОБА_1 ) при чотирьохкомфорній газовій плиті відсутній вентиляційний канал, труба була демонтована в процесі реконструкції квартири НОМЕР_3 (ОСОБА_2 ), зі слів мешканця квартири і згідно фототаблиці в процесі реконструкції квартири НОМЕР_3 на стелі кухні, коридору, житлової кімнати з'явилися чисельні тріщини, штукатурний шар стін кухні місцями порушений. При співставленні поповерхових планів виявилось, що над кутом кімнати квартири НОМЕР_1 над опалювальною пічкою розташована частина ванної кімнати квартири НОМЕР_5 на ширину 0.65 кв.м., над рештою кімнати на ширину 2.1 кв.м. розташована кімната мансардного поверху квартири НОМЕР_3, влаштування якої не передбачалось дозволом райвиконкому та проектом на реконструкцію квартири АДРЕСА_3. Експерти вважають, що прогини та тріщини на стелі кухні, коридору, житлової кімнати виникли в процесі реконструкції квартири НОМЕР_3, зміною навантаження на перекриття (том 2 а.с. 21, 28, 30).

На день проведення експертизи будівельними роботами, крім вказаних експертами площ (з грубими відхиленнями від проекту), охоплені площі горищ над квартирами НОМЕР_1, 4, 9, 8 (пункт 1 Висновку, том 2 а.с. 28).

Експерти СП "Західно-Український Експертно-Консультативний Центр" прийшли до висновку, що демонтаж вентиляційної труби в приміщенні кухні квартири НОМЕР_1; прогини й тріщини на стелі кухні, коридору, житлової кімнати квартири НОМЕР_1, порушення місцями штукатурного шару стін кухні. Над житловою кімнатою квартири НОМЕР_1 розташована кімната мансардного поверху квартири НОМЕР_3, влаштування якої не передбачалось дозволом райвиконкому від 29 серпня 2001 року та проектом реконструкції квартири АДРЕСА_4. Вентиляцію в квартирі НОМЕР_1 демонтовано (том 2 а.с.24). За інвентарною справою на будинковолодіння АДРЕСА_7 в будинку існувало три індивідуальних виходи на різні горища. Один з них на день огляду замурований, а площа сходової клітки цього виходу на горище зайнята під переобладнання квартири НОМЕР_3, узаконене рішенням Ленінського районного суду 19 червня 2001 року. Проектом кооперативу «Проектувальник» передбачено влаштування люку і встановлення стаціонарної дробини в квартирі НОМЕР_1 на горище над квартирою НОМЕР_1. На день огляду не влаштований люк, не встановлена стаціонарна драбина, як і відсутнє саме горище над квартирою НОМЕР_1 - тут влаштована кімната переобладнаної квартири НОМЕР_3 (том 2 а.с. 25).

Експертами встановлений об'єм та вартість проведення робіт, у зв'язку із виконанням будівельних робіт самовільного будівництва: по квартирі НОМЕР_1 (ОСОБА_1) - 1140 грн.

Експерти прийшли до висновку, що реконструкція будинку АДРЕСА_7 шляхом перепланування площ над квартирами НОМЕР_1,4,9,8 в квартиру НОМЕР_3 здійснене протягом 2000-2003 року являється самовільним будівництвом (пункт 2, том 2 а.с.28)

Згідно з повторною експертизою, проведенню Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз (висновок № 4066 від 22 червня, том 2 а.с.149-159) встановлено, що на проведення ремонтно-будівельних робіт не отримано дозволу Державного архітектурно-будівельного контролю м. Чернівці, що є порушенням п.4.1. ДБН А.3.-2.93 «Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт» та п.1-9 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України». Згідно з рішенням Ленінської районної ради м. Чернівці від 29 серпня 2001 року за № 112/9 ОСОБА_2 надано дозвіл на перепланування квартири згідно робочому проекту №1260/2000-АБ виконаного ПК «Проектувальник», узгодженого з СЕС, ДМБКЗВ, СДПЧ-1. Проектом реконструкції квартири НОМЕР_3 передбачалось використання площі горища над квартирою НОМЕР_3 та загального виходу на горище з сходової клітки для облаштування житлової кімнати площею 21.4 квм, передпокою площею 18.1 квм, сумісного санвузла площею 8.2 квм та балкону (т.2 а.с.160, 154зв). При проведенні огляду експертом встановлено, що планування квартири НОМЕР_3 відповідає обмірним кресленням, виконаним ТОВ «ГоризонтLTD» (т.2, а.с.117-119), тому враховуючи вищенаведене при проведенні реконструкції квартири НОМЕР_3 були завищені проектні обсягі, що є порушенням ДБН (влаштування тераси над квартирою НОМЕР_6 та облаштування житлових кімнат над приміщеннями квартири НОМЕР_1 - є відхиленням від проекту, а тому вважається самовільним будівництвом згідно п.1-9 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України » (том 2 а.с.154зв). У пункті 7 досліджень та пунктах 7, 9 висновків підтверджується перелік виявлених пошкоджень та порушень у квартирах №№ 6, 8, 8а, 9, 10 в АДРЕСА_7

Відповідно до пункту 3 Досліджень роботи по реконструкції квартири НОМЕР_3 пов'язані із влаштуванням монолітного залізобетонного перекриття над квартирами №4 та обпирання його на несучі стіни, роботи по влаштуванню підлог та міжкімнатних перегородок, робіт по частковому нарощуванню зовнішніх цегляних стін, робіт по ремонту кроквяної системи даху та влаштуванню покрівлі. Виконання таких видів робіт пов'язано із утворенням короткотривалих, динамічних навантажень на конструктивні елементи (перекриття, стіни) розташованих нижче квартир під НОМЕР_6 та №6 у вигляді ударів, поштовхів, різноманітних струсів, при яких можливе як збільшення старих (існуючих), так і утворення нових тріщин в оздобленні приміщень квартир.

Експертами також зазначено, що відсутність вентиляційного каналу у приміщенні кухні квартири НОМЕР_1 суперечить п.5.31 ДБН В.2.2-15-05 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Влаштування вентиляційних каналів через квартиру №5 або поза нею є можливим і не суперечить вимогам СНіП 2.04.05-91* «Опалення, вентиляція і кондиціювання»

Разом із тим, експертом встановлено, що виконані роботи внаслідок реконструкції квартири НОМЕР_3 не привели до погіршення стану фундаменту та стін будинку і ця реконструкція не впливає на технічний стан квартир №№ 6,8,8а,9,10 даного будинку. На технічний стан вищеназваних квартир міг вплинути процес виконання самих робіт, так і розібрана покрівля даху над квартирою НОМЕР_6, перелік яких зазначений у пункті 9 Висновків (пункт 3, 9 Висновків, том 2 а.с. 155 зв.).

Отже судом встановлено, що рішенням № 112/9 від 29 серпня 2001 року Ленінської районної ради м. Чернівці Чернівецької області ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2001 року був наданий дозвіл на обладнання на горищі будинку АДРЕСА_7 житлової кімнати площею 21.4 кв.м., холу 18,1 кв.м., сумісного санвузлу 8.2 квм, балкону 2.5 кв.м. (т.1 а.с.26). ОСОБА_2 при проведенні реконструкції своєї квартири перевищив об'єм передбачених рішеннями робіт, що являється порушенням будівельних норм і правил, зокрема, п.1-9 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України » і, крім того, провів ряд робіт, без дозволу місцевої влади та згоди на їх проведення співвласників допоміжних приміщень - горища будинку АДРЕСА_7, чим порушив права співвласників на спільну сумісну власність, зокрема, позивача ОСОБА_1 за основним позовом, з огляду на вимоги статті 105 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року) частини 1 ст.376 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року). Своїми діями ОСОБА_2 заподіяв позивачу ОСОБА_1 майнову шкоду, яка визначена експертами СП "Західно-Український Експертно-Консультативний Центр" і моральну шкоду, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок негативних явищ, заподіяних позивачу незаконними діями ОСОБА_2, порушенням права спільної сумісної власності, що передбачено п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України НОМЕР_6 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.440-1 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), ст.23 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року).

Оскільки приміщення, самочинно збудовані відповідачем ОСОБА_2 над квартирою позивача ОСОБА_1 є незаконними відповідно позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині знесення самовільно забудованих ОСОБА_2 споруд, які складаються з приміщень на горищі площею 25,6 м2 над квартирою НОМЕР_1 (власність ОСОБА_1) будинку АДРЕСА_7, в місті Чернівці оскільки цим будівництвом порушуються саме права позивача ОСОБА_1 на зручне користування приміщенням горища та відновлення вентиляційного каналу в приміщенні кухні, а не інших мешканців будинку чи членів ОСББ.

На думку суду позивач ОСОБА_1 як власник квартири НОМЕР_1 має право на користування приміщенням горища. Враховуючи, що частина самочинної добудови відповідача ОСОБА_2 не знаходиться над квартирою позивача ОСОБА_1, тому суд вважає за доцільне не відновлювати вихід на горище зі сходової клітини під'їзду будинку, а зобов'язати відповідача ОСОБА_2 обладнати за власні кошти вихід на горище з квартири АДРЕСА_5. У випадку відмови відповідача ОСОБА_2 під час виконання рішення суду обладнати вхід на горище з квартири АДРЕСА_5, виготовити технічний проект і відновити вентиляційний канал на кухні в квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_8, та стягнути з ОСОБА_2 вартість цих робіт згідно з виготовленою технічною документацією та кошторисом.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що в будинку є ще вільні приміщення горища площею 70 кв.м. і позивач ОСОБА_1 може ними користуватись суд не приймає до уваги оскільки доказів тому, що такі вільні приміщення горища існують суду відповідачем не надано. Крім того невідомо де саме знаходяться ці приміщення і як до них здійснюється доступ - з місць загального користування чи можливо з приміщень інших квартир будинку. Жодних доказів цьому суду не надано.

Безпідставними є посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що протоколом № 3/1 загальних зборів членів ОСББ «Гренада» від 17.12.2010р. ( том 5, а.с. 186 ) йому надано дозвіл на реконструкцію власної квартири НОМЕР_3 оскільки в цьому рішенні не зазначено в чому полягатиме реконструкція квартири і чи відбудеться це за рахунок горища на квартирою ОСОБА_1. Крім того суду не були надані докази тому, що на ці збори запрошувались власники інших квартир, які не входять в ОСББ, права яких могли бути порушені прийнятими рішеннями.

Також необхідно зобов'язати відповідача ОСОБА_2 виготовити технічний проект і відновити за власні кошти вентиляційний канал на кухні в квартири АДРЕСА_5.

Відповідності до ст.ст. 440, 453 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), ст.1166 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (полагодити пошкоджену річ, тощо). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент розгляду справи або виконання цих робіт. Позов ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди підлягає задоволенню частково, необхідно стягнути 1140 грн. ( том 2, а.с. 30 ). Що ж стосується іншої майнової шкоди, яку позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, то доказів цьому суду не надано, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Відповідно до ст. 440-1 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), ст. 23 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. А тому виходячи з розміру доведених позивачем ОСОБА_1 моральних страждань, які полягали в тому, що був порушений його спокій та нормальний ритм життя, була пошкоджена його квартира, він не може нормально користуватись квартирою оскільки в кухні відсутній вентиляційний канал суд вважає за необхідне задовольнити позов частково і стягнути з ОСОБА_2 на його користь ОСОБА_1 - 3000 грн. моральної шкоди.

Також з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені ним витрати пов'язані з сплатою судового збору ( державного мита ) в сумі 122,75 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн..

Що ж стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання того, що відповідач ОСОБА_2 протягом 2000 - 2002 років тричі незаконно захоплював горище в будинку, то ця позовна вимога не підлягає задоволенню оскільки визнання такого факту не є способом захисту порушеного цивільного права.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання його права на перепланування квартири за рахунок горища розташованого над нею, а також про припинення права спільної сумісної власності на горище, розташоване над його квартирою НОМЕР_1, яке співпадає з його особистою часткою в загальній площі горища на думку суду не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року та частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду. Закон врегульовує також відносини, пов'язані з виникненням, оформленням та набуттям права власності на квартири та інші об'єкти приватизації державного житлового фонду. Допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону, стають об'єктами спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно із приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру.

Оскільки в будинку, де проживають позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є багато квартир, відповідно питання щодо визнання права ОСОБА_1 на перепланування квартири за рахунок горища розташованого над нею, а також про припинення права спільної сумісної власності на горище, розташоване над його квартирою НОМЕР_1 повинно вирішуватись іншим чином з урахуванням інтересів власників інших квартир та створеного ОСББ.

Щодо позовних вимого позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про знесення балкону необхідно зазначити наступне.

Самовільно добудований до квартири НОМЕР_2 відповідачем ОСОБА_3 створював незручності винятково мешканцям квартири НОМЕР_4, а саме ОСОБА_7 та її сім'ї.

Позивач ОСОБА_7 під час розгляду справи за її позовами до відповідачів ОСОБА_3 подала до суду заяву про залишення позовних вимог без розгляду в зв'язку з мирним вирішенням спору, та судом було прийнято відповідну ухвалу.

А тому суд вважає, що у зв'язку з мирним вирішенням спору саме між заінтересованими особами - ОСОБА_7 та ОСОБА_3, що права позивача ОСОБА_1 цим добудованим до квартири балконом не порушуються ( зокрема жодних доказів цьому суду не надано ) відповідно підстав для знесення цього балкону немає та відповідно в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Що ж стосується позовних вимог відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення виконкому Ленінської районної ради м. Чернівці в частині відмови в наданні дозволу на здійснення перепланування квартири, встановити порядок користування, яким виділити йому у користуванні частину горища площею 53,8 кв. АДРЕСА_7, та виділити йому в натурі частку від загального майна (горища) площею 53,8 кв. АДРЕСА_7, та визнати за ним право власності на квартиру НОМЕР_3 загальною площею 178,4 кв.м. та житловою площею 87,5 кв.м., то вони не підлягають задоволенню оскільки судом встановлено часткову обґрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_1. Оспорюване рішення райвиконкому на думку суду є законним оскільки було прийнято відповідно до чинного законодавства та з врахуванням інтересів інших власників квартир цього будинку.

Щодо позовних вимог Смирнова то судом в судовому засіданні встановлено, що влітку 2002 року відповідач ОСОБА_3 разом з іншими членами своєї сім'ї самовільно без згоди ОСОБА_7 та без належним чином виготовленого проекту, погодженого з відповідними службами прибудували балкон до власної квартири НОМЕР_2 над квартирою НОМЕР_4, в якій проживає позивачка ОСОБА_7 із сім'єю. Цією добудовою балкону погіршилося освітлення кухні квартири НОМЕР_4, яка для покращення житлових умов згідно проектно-кошторисної документації була переобладнана з комори (том 1 а.с.244-257).

За самовільну добудову балкону 22 липня 2002 року відповідачу ОСОБА_3 Інспекцією ДАБК Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин був виданий припис, в якому запропоновано призупинити самовільні роботи по влаштуванню балкону до отримання всіх документів, які надають право на будівництво (том 1 а.с.56), аналогічний припис був виданий 25 липня 2002 року (том 1 а.с.60). Після приписів ОСОБА_17 та ОСОБА_3 виготовили робочий проект влаштування балкону до квартири НОМЕР_2, який було погоджено належними службами (том 2, а.с.79,80).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради від 26 листопада 2002 року № 60/11 пункт 3.2. було зобов'язано мати ОСОБА_3 знести балкон в їхній квартирі ( том 1, а.с. 143 ).

Позивач ОСОБА_7 під час розгляду справи за її позовами до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_18 подала до суду заяви про залишення позовних вимог без розгляду в зв'язку з мирним вирішенням спору, та судом було прийнято відповідну ухвалу.

Самовільно добудований до квартири НОМЕР_2 відповідачем ОСОБА_3 створював незручності винятково мешканцям квартири НОМЕР_4, а саме ОСОБА_7 та її сім'ї і відповідно оспорюване рішення райвиконкому приймалось для захисту їхніх прав.

А тому суд вважає, що у зв'язку з мирним вирішенням спору між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 необхідності в знесенні цього балкону немає, відповідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 26 листопада 2002 року № 60/11 пункт 3.2. необхідно скасувати.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання надати йому дозвіл на влаштування балкону без дозволу сусідів згідно робочого проекту та визнати на нього право власності, то в цій частині позову необхідно відмовити оскільки вирішення цього питання є компетенцією органу місцевого самоврядування, до якого необхідно звернутись з належними документами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст.112, 119, 440, 440-1, 453 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), ст.ст.23, 331, 355, 356, 376, 368, 369 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року), Положенням про порядок організації та діяльності об'єднань, що створюються власниками для управління, утримання і використання майна житлових будинків, яке перебуває у загальному користуванні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 липня 1995 року № 588, Рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року, та ч.1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII, Положенням про порядок надання дозволу на перепланування, переобладнання, реконструкцію квартир і допоміжних приміщень та виконання відповідних проектних, будівельних і спеціальних робіт в м. Чернівцях, затверджених рішенням 2 сесії XXIY скликання від 30 травня 2002 року № 22 Чернівецької міської ради, ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», п.п. 18, 36 Правил використання та забудови території міста Чернівців, затверджених рішенням 23 сесії Чернівецької міської ради ІУ скликання від 07 липня 2005 року № 763; ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити приміщення горища, розташованого над квартирою НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_7

Зобов'язати ОСОБА_2 обладнати за власні кошти вихід на горище з квартири АДРЕСА_5.

Зобов'язати ОСОБА_2 виготовити технічний проект і відновити за власні кошти вентиляційний канал на кухні в квартири АДРЕСА_5.

У випадку відмови ОСОБА_2 під час виконання рішення суду обладнати вхід на горище з квартири АДРЕСА_5, виготовити технічний проект і відновити вентиляційний канал на кухні в квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_8, та стягнути з ОСОБА_2 вартість цих робіт згідно із виготовленою технічною документацією та кошторисом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4299,75 ( чотири тисячі двісті дев'яносто дев'ять ) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4299,75 ( чотири тисячі двісті дев'яносто дев'ять ) грн. 75 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати рішення виконкому Ленінської районної у місті Чернівці ради від 26.12.2002р. № 60/11 пункт 3.2 про знесення влаштованого балкону в квартирі АДРЕСА_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 05.01.2018 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: