Єдиний унікальний номер 240/697/17 Номер провадження 22-ц/775/1222/2018
Головуючий у 1 інстанції: Попович І.А. Єдиний унікальний номер 240/697/17
Суддя-доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1222/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Агєєва О.В.,Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 225/462/18 за позовом Органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області на заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 29 травня 2018 року (суддя Попович І.А., повний текст рішення складено 06 червня 2018 року),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Орган опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, а також стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 11 лютого 2010 року на обліку служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації перебувають малолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, з причин неналежного виконання матір'ю батьківських обов'язків. Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є матір'ю-одиначкою, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, є інвалідом з дитинства ІІ групи, ніде не працює, схильна до обману та жебракування. Відповідачка не забезпечує своїх дітей повноцінним харчуванням, не займається їх вихованням, не здійснює необхідний контроль за станом здоров'я, не прикладає зусиль для налагодження матеріального благополуччя сім'ї, створення належних умов для розвитку дітей. Матеріальну допомогу, яку вона отримує на дітей, використовує не за призначенням. ОСОБА_2 неодноразово попереджалась про наслідки неналежного виконання батьківських обов'язків. Проте, вона не реагувала на зауваження, не виконувала рекомендацій та вказівок працівників служби у справах дітей та Очеретинської сільської ради, веде аморальний спосіб життя. У помешканні відповідачки брудно, умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, речі побуту у занедбаному стані, діти мають неохайний вигляд. Малолітні дівчатка - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 неодноразово були помічені в жебракуванні. З цього приводу з матір'ю дітей неодноразово проводилися профілактичні бесіди. ОСОБА_7, яка навчається у Лиманській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті № 34 Донецької обласної ради з 10.11.2014 року, часто пропускає навчання без поважних причин. Мати безвідповідально ставилася до питання відвідування школи дитиною, ніяких довідок не надавала. Причину пропусків дитиною школи пояснювала відсутністю грошей та сімейними обставинами, хоча, на утримання дитини вона отримувала щомісячні виплати. Менша донька ОСОБА_4 відвідувала Очеретинський ДНЗ «Попелюшка» до грудня 2016 року, після того як захворіла, більше садочок не відвідувала. Вдома підготовкою дитини до школи мати не займалася та на чисельні прохання до дитячого садочка не приводила. Малолітнього сина ОСОБА_8 мати - ОСОБА_2 на прийом до сімейного лікаря Очеретинської амбулаторії не приводила. При відвідуванні медичними працівниками малюка вдома, мати на контакт не йшла, вказівок не виконувала, родичі були агресивно налаштовані. Безвідповідальна поведінка дорослих викликала стурбованість щодо небезпечного перебування дітей в такій родині. Оскільки відповідачка не могла належним чином доглядати за дітьми, вона написала заяву про тимчасове їх влаштування до державних закладів строком на 6 місяців, у зв'язку зі складними обставинами, які склалися в її родині, тому діти були тимчасово влаштовані до державних закладів, а саме: ОСОБА_4 з 05.05.2017 року - до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради; ОСОБА_5 з 11.05.2017 року - в КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка»; ОСОБА_3 з 25.05.2017 року по 31.08.2017 року перебувала у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Лиманської міської ради, а з 01.09.2017 року повернута на навчання до Лиманської спеціальної загальноосвітньої школи-інтерната № 34 Донецької обласної ради, де знаходиться по теперішній час. Долею та здоров'ям дітей ані мати, ані родичі не цікавилися, в закладах їх не відвідували, лише декілька разів у телефонному режимі мати та бабуся цікавилися успіхами старшої доньки - ОСОБА_3, та її відвідали 21.10.2017 року, але з ініціативи самої дитини. Таким чином, поведінка відповідачки після відібрання дітей свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов'язками, небажання виправити ситуацію на краще.

Заочним рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 29 травня 2018 року позов задоволено частково. Відібрано у відповідачки її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та передано дітей під опіку Органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації. Стягнено з відповідачки на користь трьох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 27 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зобов'язано Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, особовий рахунок дитини у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України", для перерахування аліментів. Стягнено з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що відмовляючи у позовних вимогах суд взяв до уваги лише стан здоров'я відповідача, хоча позивачем було надано висновок ЛКК від 01.06.2017 р., в якому зазначено, що відповідач не має хвороби, яка б перешкоджала їй виконувати свої батьківські обов'язки. ОСОБА_2 здатна до самообслуговування та не має потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді чи допомозі. Відповідачка здатна усвідомлювати себе і дотримуватися установлених суспільних норм, ідентифікувати людей та об'єкти і розуміти стосунки між ними, правильно сприймати, інтерпретувати і адекватно реагувати на традиційну і незвичну ситуацію, дотримуватися особистої безпеки, особистої охайності. Вона умисно не виконувала батьківські обов'язки по відношенню до дітей.

Суд, приймаючи рішення, не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, крім того, таким рішенням суд не захистив права дітей на влаштування їх до сімейних форм виховання, насамперед, на усиновлення та не врахував докази та пояснення, надані свідками, які безпосередньо мають значення для справи.

Відповідно до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» у разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав, служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за місцем проживання сім'ї (ЦСССДМ) для надання соціальних послуг сім'ї. Результати проведеної ЦСССДМ роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебувають на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації з 11.02.2010 р., а ОСОБА_5 з 22.09.2016 року, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, де мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Неодноразово, протягом останніх років, ОСОБА_2 запрошувалась на комісію з питань захисту прав дитини щодо виконання своїх батьківських обов'язків та була попереджена щодо наслідків їх невиконання. Питання щодо належного утримання дітей та відповідального батьківства розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації. Але позитивного результату робота з даною сім'єю не дала.

За заявою відповідачки діти були тимчасово влаштована до державних закладів строком на 6 місяців, відповідачка була офіційно попереджена про наслідки невідвідування дітей у державному закладі.

Службою у справах дітей було направлено клопотання до районного ЦСССДМ щодо взяття ОСОБА_2 під соціальний супровід з метою збереження біологічної родини та повернення дітей у сім'ю. Дана сім'я перебувала під соціальним супроводом ЦСССДМ з 30.09.2016 року по 27.01.2017 року та була знята за невиконання умов договору.

Відповідачка не відвідувала дітей у державних закладах, за винятком одного відвідування 21.10.2017 року дочки ОСОБА_9.

Тому позивач вважає, що відповідачці вже було надано достатньо часу для усунення причин, які перешкоджають нормальному вихованню дітей. У ході неодноразових судових засідань відповідачка була присутньою у залі засідань один раз, що свідчить про її байдужість до вирішення долі її дітей.

В засідання апеляційного суду сторони та їх представники не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є матір'ю трьох малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відносно усіх трьох дітей відомості про батька були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження - зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідачка та її діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, разом з її братом ОСОБА_10 та матір'ю ОСОБА_11.

Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2 від 17.02.2016 року, від 19.09.2016 року, 05.05.2017 року, 24.10.2017 року, складеними органом опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом із її матірю - ОСОБА_12, співмешканцем матері - ОСОБА_13, братом ОСОБА_10 та дітьми: ОСОБА_3, ОСОБА_14 та ОСОБА_5. Відповідачка разом із вказаними особами займають житлове приміщення площею 24 м. кв., санітарний стан приміщення незадовільний, в будинку брудно, речі розкидані, посуд брудний, не створено умов для проживання малолітніх дітей. Будинок повністю не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, які властиві житловому приміщенню. Взаємовідносини з дітьми не благонадійні, з причини низького рівня емоційно-психологічної зрілості матері.

Відповідачка є інвалідом другої групи з дитинства безстроково, та їй протипоказана трудова діяльність, що підтверджено довідкою МСЕК № 276104 від 15.05.2004 року, відповідно до листа Головного лікаря Олександрівської лікарні планового лікування вона перебуває на обліку у лікаря психіатра (а. с. 55, 56 том 1)

Відповідно до довідок Управління соціального захисту населення № 01/05-523 01/05-524, 01/05-522 ОСОБА_2 отримує пенсію інвалідам з дитинства ІІ групи, допомогу на 3 дітей одиноким матерям з урахуванням доходів та щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини.

ОСОБА_2 притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, тобто за невиконання батьківських обов'язків 4 рази, та 1 раз за ст. 178 ч. 1 КУпАП, за розпивання спиртних напоїв у громадських місцях.

Старша дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.11.2014 року навчається у Лиманській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті № 34 за програмою для дітей з особливими освітніми проблемами, малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на вихованні у Очеретинському ДНЗ "Попелюшка".

З новонародженим сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідачка не зявлялась на прийом до сімейного лікаря.

З листів Головного лікаря Олександрівського районного центру первинної медико - санітарної допомоги Олександрівської районної ради від 06.09.2016 року та від 27.04.2017 року вбачається, що головний лікар звертався до начальника служби у справах дітей Олександрівської районної державної адміністрації з проханням взяти під контроль та супровід сім'ю ОСОБА_2, так як вона не займається належним вихованням своїх дітей, на прийом до сімейного лікаря з новонародженою дитиною не з'являється, зловживає алкогольними напоями, санітарно-побутові умови в будинку жахливі, діти брудні, в хаті холодно.

Відповідачка у 2017 році зверталась із заявою до служби у справах дітей щодо тимчасового влаштування неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до державного закладу на повне державне забезпечення строком на 6 місяців.

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 04 травня 2017 року №129 вирішено влаштувати тимчасово до державного закладу на повне державне забезпечення малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8.

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 24 січня 2018 року №15 малолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 29 січня 2018 року №17 вирішено влаштувати до державного закладу на повне державне забезпечення малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8.

Як вбачається з листа Комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 10.10.2017 року, з 11.05.2017 року в дитячому будинку виховується малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого було прийнято за заявою про тимчасове влаштування строком до 6 місяців. За час перебування хлопчика в будинку дитини ніхто з батьків та родичів його долею, життям та здоров'ям не цікавились, не відвідували, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювали.

У зв'язку з тим, що строк перебування ОСОБА_5 у закладі охорони здоров'я закінчився працівниками Краматорського будинку дитини «Антошка» 18 січня 2018 року складено акт про дитину, покинуту у закладі охорони здоров'я.

Відповідно до листів Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради № 753 від 25.09.2017 року та № 822 від 19.10.2017 року, малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває у центрі з 05.05.2017 року, проте, мати дитину не відвідує та життям дитини не цікавиться.

Відповідно до інформації, наданої Лиманською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернатом № 34 Донецької обласної ради у листі № 358 від 23.10.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.11.2014 року навчається у Лиманській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті № 34 за програмою для дітей з особливими освітніми проблемами. За час навчання учениця часто пропускала учбові заняття без поважних причин. Мати безвідповідально ставилася до питання відвідування шкоди дитиною, ніяких довідок не надавала. Причину пропусків дитиною школи пояснювала відсутністю грошей, сімейними обставинами. У 2016 -2017 навчальному році ОСОБА_3 не приступила вчасно до учбових занять, у першому семестрі пропустила без поважних причин 19 навчальних днів, у другому семестрі 46 навчальних днів, тільки у березні 2017 року школа за власні кошти доставила дитину до місця навчання. Наприкінці 2016 -2017 навчального року мати заявилася до школи за дитиною, але їй було відмовлено у зв'язку із вирішенням питання про позбавлення її батьківських прав, тому дитина була направлена до Центру соціальної реабілітації дітей м. Лиман на період літніх канікул. За час перебування у вказаному ОСОБА_15 е ніхто з родичів не провідував, мати у бабуся у телефонному режимі з класним керівником протягом літа іноді цікавилися успіхами та здоров'ям дитини. З вересня 2017 року ОСОБА_15 продовжила навчання у шостому класі Лиманської СЗШІ №34 Донецької облради, на початку жовтня ОСОБА_15 відвідав дідусь з гостинцями. 21.10.2017 року ученицю відвідали мати, бабуся, дідусь, привезли одяг і солодощі. Ініціативу для спілкування з рідними проявляла сама дитина, телефонувала до них щодня, але мати не виконувала своїх обіцянок і доньку не відвідувала (а.с.20 зворот том1).

Відповідно до листа від 23.10.2017 року директора Олександрівського районного центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді, сім'я ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом з 30.09.2016 року по 27.01.2017 року, але була знята у зв'язку з невиконанням плану та договору (а.с.18 том 1).

За висновком органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації від 26.10.2017 року № 01/15-927 в інтересах дітей, їх соціального захисту доцільно позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 у відношенні її малолітніх дітей, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка не усвідомлює персональної відповідальності за життя, здоров'я, утримання та виховання своїх малолітніх дітей (а. с. 15-16 том 1).

Згідно характеристики, наданої головою Очеретинської сільської ради Олександрівського району Донецької області, ОСОБА_2, зареєстрована та проживає в с. Очеретине, не працює, має шкідливі звички, зокрема палить, вихованням дітей в належній мірі не займається, діти ходили брудні, школи та спеціальні установи не відвідували, часто хворіли на педикульоз, в будинку було брудно. Після того, як дітей направили до спец закладів, ситуація не змінилась, санітарний стан будинку не покращився, на роботу вона не влаштувалась, дітей не відвідувала. Не дивлячись на постійну роботу з боку соціальних служб свою поведінку вона не покращує (а.с.26 том 1).

Відповідно до вимог ст. 171 СК України суд вислухав думку малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не заперечувала проти позбавлення її матері ОСОБА_2 батьківських прав.

На підставі наданих позивачем письмових доказів та показань допитаних в суді свідків суд встановив, що відповідачка не виконувала своїх обов'язків по вихованню дітей, зокрема, не створила неналежних умов для проживання дітей, не забезпечувала їх повноцінним харчуванням, не займалася їх вихованням, не здійснювала необхідний контроль за станом здоров'я дітей, матеріальну допомогу на дітей використовувала не раціонально, що тягло за собою необхідність звертатися до сусідів за допомогою з продуктів харчування для приготування їжі. При відібранні дітей, намагалася навести лад в будинку. З трьох влаштованих у державні заклади дітей одного разу відвідала ОСОБА_3.

Однак, з урахуванням того, що відповідачка є інвалідом ІІ групи з дитинства за психіатричним захворюванням суд прийшов до висновку про відсутність підстав для позбавлення її батьківських прав через ненадання доказів щодо винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування нею своїми обов'язками та з метою захисту інтересів малолітніх дітей прийняв рішення про відібрання дітей від ОСОБА_2, не позбавляючи її батьківських прав, з переданням малолітніх дітей відповідачки під опіку Органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації.

З вказаними висновками суду не можна не погодитись.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до частин 1,3,4 ст.160 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у пунктах 16,17,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Встановивши, що відповідачка не виконує належно своїх батьківських обов'язків внаслідок наявності у неї тяжкого захворювання, що підтверджено визнанням її інвалідом ІІ групи з дитинства за психіатричним захворюванням, а не у зв'язку з її винною поведінкою та свідомим нехтуванням своїми обов'язками, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про позбавлення її батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом висновку ЛКК від 01.06.2017 р., в якому зазначено, що відповідачка не має хвороби, яка б перешкоджала їй виконувати свої батьківські обов'язки не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я виданого 01.03.2017 року та дійсного до 01.06.2018 року, ОСОБА_2 не має високого ступеня втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а. с. 24 зворот том 1).

Суд визнав зазначений висновок на час прийняття рішення по справі недопустимим, оскільки минув строк його дії, передбачений п. 6 Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків, затвердженому наказом МОЗ України від 18.11.2013 року за № 981 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 грудня 2013 року за за № 2067/24599.

Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку висновок ЛКК видається строково відповідно до перебігу хвороби та обмеження життєдіяльності і підлягає перегляду кожні півроку або у разі надходження заяви батька, матері щодо перегляду, яка розглядається протягом тижня.

Оскільки висновок виданий 01.03.2017 року строк його дії до 01.09.2017 року, а не до 01.06.2018 року, як у ньому зазначено.

Крім того, відповідно до пунктів 1,4 зазначеного Порядку він визначає механізм видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (далі - Висновок ЛКК). Підставою для видачі Висновку ЛКК є наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби з обмеженням життєдіяльності, а саме: повна нездатність до самообслуговування та повна залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).

З урахуванням цього правильним є висновок суду про те, що Порядок не передбачає видачі висновку про відсутність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків.

Суд також допитав свідка ОСОБА_16, що був членом ЛКК, яка надала висновок. Свідок не зміг пояснити встановлення МСЕК відповідачу саме другої групи інвалідності, та який саме поведінковий розлад мався на увазі при встановленні діагнозу відповідачу.

З урахуванням викладеного суд обґрунтовано не прийняв до уваги висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я виданого 01.03.2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що з відповідачкою проводилась робота вже тривалий час, про недоцільність відібрання дітей у відповідачки без позбавлення її батьківських прав, оскільки протягом року після прийняття судом такого рішення служба у справах дітей зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав, що відповідачці вже було надано достатньо часу для усунення причин, які перешкоджають нормальному вихованню дітей не можуть бути підставою для скасування рішення та задоволення позову, оскільки відсутні докази винної поведінки відповідачки.

За вказаних обставин доводи скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області залишити без задоволення.

Заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: О.В. Агєєв

О.О. Тимченко

Повне судове рішення складено 16 серпня 2018 року.

Суддя: Н.С. Краснощокова