Справа № 181/757/18
Провадження № 2-о/181/45/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2018 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юрєва О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Варюхи Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності трудової книжки, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності трудової книжки.

В обґрунтування заяви зазначено, що з метою нарахування пенсії заявниця звернулася з заявою до Управління обслуговування громадян ОСОБА_2 сектору де працівники посилаючись на нормативні акти, зазначили, що у її трудовій книжці має бути поставлена печатка підприємства, яким видавалася ця трудова книжка, а у разі відсутності на титульному листу у трудовій книжці печатки органу, що її видав ця трудова книжка не може бути документом особи для нарахування пенсії. У період, коли заявниця 14 жовтня 1975 року поступила на роботу молодшою медичною сестрою в дитяче відділення міської лікарні №1 міста Павлограда Дніпропетровської області і органом-роботодавцем була видана їй трудова книжка, діючим на той час законодавством, яке встановлювало порядок ведення трудових книжок, передбачалося, що на першому титульному листку трудової книжки працівника має ставитися печатка підприємства, яким вона видавалася, але заявниця на той час цієї вимоги не знала і значення відсутності печатки на титульному листу першої сторінки не придавала. Зважуючи, що печатка міської лікарні №1 м. Павлограда, як і сама лікарня на цей час змінені, у звязку з перейменуванням назви і підпорядкованості лікарні, інших заходів для проставлення у трудовій книжці печатки медичного закладу, яким 19 жовтня 1975 року була видана ця трудова книжка у заявниці не має.

Заявниця просить суд встановити факт належності їй трудової книжки виданої 19 жовтня 1975 року міською лікарнею №1 м. Павлограда, Дніпропетровської області без печатки на титульному листку першої сторінки в книжці лікувального закладу, яким була видана ця книжка при оформленні на роботу.

У судове засідання заявник та представник заявника ОСОБА_3, не зявилися, про день слухання справи повідомлена належним чином, надали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягають.

Представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення уточненої заяви не заперечують, в прийнятті рішення цілком довіряють суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до письмової відповіді №333/02-32-11 від 02 липня 2018 року ОСОБА_2 сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, заявнику було зазначено, що питання врахування до трудового стажу періодів роботи, внесених в трудову книжку, не може бути вирішено в звязку з відсутністю на першій сторінці (титульному аркуші) печатки підприємства або печатки відділу кадрів, що було передбачено нормативними актами, чинними на час заповнення трудової книжки. В звязку з цим заявнику необхідно довести належність їй трудової книжки серії виданої 19 жовтня 1975 року.

Дослідивши у судовому засіданні, надані копії документів ОСОБА_1 встановлено, що згідно: копії свідоцтва про народження серії І-ЯК №1259673, дівоче прізвище заявниці, мовою оригіналу: «Вильхова»; з копії свідоцтва про шлюб серії ІІ-КИ №299221 вбачається, що після укладення шлюбу заявниця змінила прізвище на «Сметана», згідно копії наказу №245 п.5 про прийняття на роботу в міську лікарню №1 міста Павлограда, мовою оригіналу: «ОСОБА_4 принять на работу в должности младшей медсестри детского отделения с 14.10.75 г.»; відповідно до копії наказу №186 п.2 про звільнення з роботи в міській лікарні №1 міста Павлограда, мовою оригіналу: «ОСОБА_4, мл.м/с автоклавной уволить с работи по ст. 36 КЗоТ Украинской ССР в связи с поступлением на учебу с 1.09.78 г.»

Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, що зазначена вище трудова книжка належить саме ОСОБА_1 - заявнику у справі.

Частиною 1статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якшо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для правильного нарахування, перерахування та отримання пенсії, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, адже печатка міської лікарні №1 м. Павлограда, як і сама лікарня на цей час змінені, у звязку з перейменуванням назви і підпорядкованості лікарні, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, трудової книжки виданої 19 жовтня 1975 року міською лікарнею №1 м. Павлограда, Дніпропетровської області без печатки на титульному листку першої сторінки в книжці лікувального закладу, яким була видана ця книжка при оформленні на роботу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 293,294,315,319 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: вул. Центральна, буд. 59, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1), заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місце знаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26), про встановлення факту, належності трудової книжки - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянці України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, трудової книжки виданої 19 жовтня 1975 року міською лікарнею №1 м. Павлограда, Дніпропетровської області без печатки на титульному листку першої сторінки в книжці лікувального закладу, яким була видана ця книжка при оформленні її на роботу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: ОСОБА_5