Справа № 352/1402/18
Провадження № 2/352/987/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що вона на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Черніївської сільської ради від 27 лютого 2001 року №7, та реєстраційного напису на правовстановлюючому документі Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу №5 29 жовтня 2001 року за реєстровим номером 907, на праві приватної власності володіє будинком АДРЕСА_1

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Черніївської сільської ради від 11.07.2018 року №1007 в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає з 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначає, що відповідач тривалий не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, в будинку відсутні його особисті речі. Водночас, його реєстрація позбавляє її в повній мірі користуватися належними їй правами по утриманні житла.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнав.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Черніївської сільської ради від 27 лютого 2001 року №7, та реєстраційного напису на правовстановлюючому документі Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу №5 29 жовтня 2001 року за реєстровим номером 907, на праві приватної власності володіє будинком АДРЕСА_1

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Черніївської сільської ради від 11.07.2018 року №1007 в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає з 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач тривалий не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, в будинку відсутні його особисті речі. Водночас, його реєстрація позбавляє позивачку в повній мірі користуватися належними їй правами по утриманні житла.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як зазначено в статті 55 Конституції України - права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 та ч.1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 листопада 2016р. у справі №6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Згідно з вимогами ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, так як відповідач втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Тисменицьким РВ УМВС в Івано-Франківській області 10.10.1995 року.

Суддя Гургула В.Б.