Справа №173/2276/17
Провадження №2/173/330/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2017 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2

31.01.2018 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача-фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 01 березня 2018 року.

28.12.2017 року від відповідача надійшла заява про визнання позову

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 16 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 90. Стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 16 серпня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 90

В період шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Шлюбні відносини між ними припинені близько чотирьох років тому . З цього часу вони проживають окремо одне від одного та спільне господарство не ведуть.

Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність протилежних поглядів на шлюб та сім'ю.

На час пред'явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину , що й стало причиною звернення до суду.

В підготовче судове засідання позивач не зподавши заяву про розгляд справи у її відсутність згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання позову

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу та надання матеріального утримання на дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку

Судом встановлено, що 16 серпня 2008 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 90, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Від період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.

Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили близько чотирьох років тому.

Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.

Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.

Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання позивачки вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Враховуючи вину обох із сторін у розірванні шлюбу, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають частковому відшкодуванню та вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 320 грн. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду також повинні бути покладені на сторони в рівних частинах.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають та судом приймається рішення про розірвання шлюбу між ними. Між сторонами в добровільному порядку не вирішене питання про матеріальне утримання дитини. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України.

Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач до суду не з'явився та доказів того, працює він чині не надав. Проте відповідач є особою працездатного віку та на думку суду може надавати допомогу на утримання дитини. Крім того відповідачем подана заява про визнання позову в повному обсязі.

За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з в відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (прибутку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 19.12.2017 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704 грн. 80 коп., за позовними вимогами про стягнення аліментів, так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір»

На основі ст. 110, 112, 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити

Шлюб, зареєстрований 16 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 90 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, - 320.00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за позовними вимогами про розірвання шлюбу.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19 грудня 2017 року і до повноліття дитини.

Рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 судовий збір на користь держави в сумі 704.80 грн., за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.03.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 01.03.2018

Оприлюднене 22.03.2018

Рішення набирає законної сили 03 квітня 2018 року