РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"20" липня 2018 р. 145/526/18

2/145/478/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо.

Від даного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає з нею і перебуває повністю на її утриманні.

Їй одній важко утримувати дитину належним чином, оскільки вона не працює, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Окрім того, їх син народився з вадами розвитку з діагнозом : ВВР головного мозку (та іншими), що вимагає великих коштів на лікування і не дає їй можливості влаштуватися на роботу, оскільки його хвороба вимагає постійного догляду і піклування.

Відповідач добровільно допомагає в утриманні сина дуже рідко (востаннє - понад вісім місяців тому), не цікавиться його життям і здоров'ям, хоча відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Їй невідомо чи відповідач працює офіційно і чи має він регулярний дохід, тому вона вважає, що він має сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України.

Їй невідомо чи є у відповідача інші утриманці, тому враховуючи цю обставину, вважає, що він повинен сплачувати аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Такий розмір аліментів суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України повідомляє, що нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самк підстав.

Просить стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн., починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до його повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою судді від 30.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам роз'яснено також, що за клопотанням однієї зі сторін розгляд справи може проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке може бути подане відповідачем в строк для подання відзиву, а позивачем разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. Справу призначено до розгляду по суті на 25.04.2018 року.

Згідно зворотних поштових повідомлень про вручення поштових відправлень ухвалу судді від 30.03.2018 року позивач отримала 11.04.2018 року, відповідач отримав 14.04.2018 року.

Відзиву на позов відповідачем не подано. Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

За вказаних обставин, суд, за правилами ст.279 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити, пояснила, що вона власної нерухомості, транспортних засобів немає, отримує на дитину допомогу в сумі 860 гривень. Відповідач працездатний, інших дітей у нього нема. Їй точно невідомо чи він працює

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання тричі ( 25.04., 29.05. та 20.07.2018 року) не з'явився, про слухання справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб.

24 листопада 2016 року у них народився син ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4).

Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 647 від 23.03.2018 року (а.с.5) та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 26.03.2018 року (а.с.6).

Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від до 6 років на даний час становить 1559 гривень в місяць, з 1 грудня - 1626 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач не працює, дитина сторін хворіє на ВВР головного мозку, мікроцевалія пірамідної недостатності, косоокість співдружнього збіжжя, альтернуюча пупкова гила, рахіт I степеню, що стверджується випискою № 97 з медичної карти амбулаторного хворого від 23.03.2018 року КЗ "Гніванського АЗПСМ "(а.с.7), а відповідач працездатний, молодого віку. Доказів про наявність інших утриманців суду не надано.

За наведених обставин, визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень є обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 28 березня 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання в повного судового рішення, тобто з 23 липня 2018 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіосак Н. О.