Справа № 346/5700/17
Провадження № 22-ц/779/534/2018
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,

секретаря Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною та зобов'язання її спростувати, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_5 на рішення Коломийського міськрайонного суду у складі судді Веселова В.М. від 21 лютого 2018 року, ухвалене в м. Коломия, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною та зобов'язання її спростувати.

Позовні вимоги обґрунтували тим, що відповідач, який є народним депутатом України VIII скликання, в прямому ефірі телеканалу «Рада» під час брифінгу 14 липня 2017 року, який також розміщений в мережі Інтернет на сайті «YouTube», повідомив наступне:

«Я зараз Вам озвучу на всю Україну прізвища тих катів перевертнів, в першу чергу це заступники: ОСОБА_2, цей негідник у моїй присутності намагався ув'язненим показати, що я тут ніхто, а він тут хазяїн на цій колонії; заступник ОСОБА_1 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3. Це люди, які особисто власними руками катують ув'язнених у цій колонії, непросто катують, там ціла система розпрацьована. Там якось їх і підвішують і розпинають і розтягують і вогнем катують. Все це є у мене зафіксоване. Я буду вимагати щоби ці кати були покарані і я хочу щоби уся країна знала - що це непросто кати - вони є зрадники. Ми, уряд, парламент, робимо все можливе щоби якнайшвидше стати повноцінним, рівноправним членом Європи, а ці гниди своїми злочинами пхають нам палки в колеса».

Вищевказана інформація є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію, тому просили визнати її недостовірною та такою, що принизила їхню честь та гідність, ділову репутацію.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 лютого 2018 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принизила їхню честь та гідність, ділову репутацію, поширену відповідачем ОСОБА_4 14 липня 2017 року інформацію про те, що: «Прізвища тих катів перевертнів, в першу чергу це заступники: ОСОБА_2, заступник ОСОБА_1 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3 ОСОБА_6 виправної колонії №58. Це люди, які особисто власними руками катують ув'язнених у цій колонії, непросто катують, там ціла система розпрацьована. Там якось їх і підвішують і розпинають і розтягують і вогнем катують. Все це є у мене зафіксоване».

Зобов'язано відповідача ОСОБА_4 у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ним 14 липня 2017 року недостовірну інформацію шляхом виступу на телеканалі «Рада», щодо факту спростування інформації, яка була ним заявлена та не відповідає дійсності. Визнати, що заступники начальника установи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3, не являються «катами», «перевертнями в погонах», «гнидами», «зрадниками» на телеканалі «Рада».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Державної судової адміністрації України 704,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі на дане рішення представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та не описав в своєму рішенні питання наявності або відсутності негативних наслідків для позивачів від поширеної інформації.

Вважає, що висновок суду про те, що відповідач, як народний депутат, повинен реалізовувати свої повноваження представника законодавчої гілки влади, не має жодного відношення до предмету розгляду справи. Цим висновком суд окреслив свою упередженість по відношенню до сторони відповідача.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які посилання на докази і на дослідження обставин, пов'язаних із наявністю будь-яких негативних наслідків у позивачів від поширення відомостей відповідачем, що свідчить про відсутність складу делікту, визначеного постановою Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 року.

Крім того, суд робить висновок, що відповідач на брифінгу принизив позивачів, не маючи підтверджуючих документів таким висловам, однак у цьому ж рішенні суд зазначає про наявність великої кількості скарг засуджених осіб, які вказують про те, що в установі їх права порушуються, і які було додано до матеріалів справи.

Вислови відповідача є оціночними судженнями висловлені в контексті гострої теми, є оцінкою автора всіх доказів і фактів, які є у відповідача та свідчать про те, що позивачі мають пряме відношення до порушення прав людини у виправній колонії.

Крім того, вважає, що судом не було враховано наступне: свобода вираження поглядів важлива для кожного, для народного обранця вона ще важливіша, тому що він представляє виборців, привертає увагу до їхніх першочергових турбот і захищає їхні інтереси. Думка відповідача була висловлена в контексті суспільно-важливої теми, гострої публічної дискусії в Україні щодо порушень прав людини в установах виконання покарання, різноманітних зловживань з боку різних посадових осіб. Відповідач є вільним у обранні форми і змісту висловлення думки; межі критики позивачів, враховуючи їх статус, є значно ширшим у порівнянні з іншими пересічними громадянами.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивачі, відповідно до стандартів Європейського суду з прав людини, мають більш терпимо ставитися до критики щодо себе, адже позивачі свідомо, в тому числі, своїми активними діями поставили себе у центр громадської уваги, пильного контролю з боку ЗМІ та публічних осіб; оскаржувану думку було поширено не для підриву репутації, заподіяння шкоди іншим немайновим правам позивачів, а на поширення дискусії на тему, яка становить інтерес для громадськості.

У зв'язку з наведеним просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 8 розд. XII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач поширив негативну та недостовірну інформацію, вона набула широкого розголосу, оскільки останній є народним депутатом і тим самим суттєво принизив честь та ділову репутацію позивачів серед широкого кола осіб, а тому її необхідно спростувати.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює першим заступником начальника державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58», підполковник внутрішньої служби, ОСОБА_2, працює заступником начальника державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» із соціально-виховної та психологічної роботи, майор внутрішньої служби, ОСОБА_3 працює начальником оперативного відділу державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» майор внутрішньої служби.

Також встановлено, що ОСОБА_4 є народним депутатом України VIII скликання, 14 липня 2017 року в прямому ефірі телеканалу «Рада» під час брифінгу повідомив наступне: «Я зараз Вам озвучу на всю Україну прізвища тих катів перевертнів, в першу чергу це заступники: ОСОБА_2, цей негідник у моїй присутності намагався ув'язненим показати, що я тут ніхто, а він тут хазяїн на цій колонії; заступник ОСОБА_1 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3. Це люди, які особисто власними руками катують ув'язнених у цій колонії, непросто катують, там ціла система опрацьована. Там якось їх і підвішують і розпинають і розтягують і вогнем катують. Все це є у мене зафіксоване. Я буду вимагати щоби ці кати були покарані і я хочу щоби уся країна знала - що це непросто кати - вони є зрадники. Ми уряд, парламент робимо все можливе щоби якнайшвидше стати повноцінним, рівноправним членом Європи, а ці гниди своїми злочинами пхають нам палки в колеса».

Крім того, даний виступ розміщений в мережі Інтернет на сайті «YouTube» за адресою https://www.youtube.com/watch?v=r_TGweByDcI під назвою «Брифінг 14.07.17 ОСОБА_4» та доступний для загального перегляду.

Як вбачається із службових характеристик, виданих начальником державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» від 06 грудня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 характеризуються позитивно, професійно виконують свої посадові обов'язки, дисциплінарних стягнень не мають.

Висновком службового розслідування за матеріалами перевірки інформації, що викладена народним депутатом ОСОБА_4 від 30 серпня 2017 року, яка проведена Міністерством юстиції встановлено, що відомості, викладені у зверненні народного депутата ОСОБА_4 щодо неправомірних дій представників адміністрації державної установи «ОСОБА_6 виправна колонія №58» свого підтвердження не знайшли та не відповідають дійсності.

Згідно листів Міністерства юстиції України від 14 серпня 2017 року №548-17/К-386, від 14 серпня 2017 року №546-17/С-389, від 30 серпня 2017 року №600-17/Т-419, від 21 вересня 2017 року №652-17/12-461 проведено перевірку, якою встановлено, що відомості викладені у зверненнях засуджених, які відбувають покарання, свого підтвердження не знайшли.

З листа Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2018 року вбачається, що відомості щодо обвинувальних вироків за 2017 рік відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відсутні.

З листа прокуратури Хмельницької області від 20 лютого 2018 року вбачається, що впродовж 2016-2018 років слідчим відділом прокуратури Хмельницької області стосовно ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 обвинувальні акти до суду не направлялись, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень вказаним особам не повідомлялось.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і ч.ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) судам роз'яснено, що статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У пункті 15 Постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

У п. 19 Постанови також роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Як вбачається зі змісту спірного виступу, поширена ОСОБА_4 інформація є недостовірною, зокрема, відповідачем поширено твердження про те, що позивачі вчиняли кримінально карані діяння, принижували людську гідність осіб, що відбувають покарання, особисто катують ув'язнених у виправній колонії.

Разом з тим, достовірність цих тверджень відповідачем не доведено. Як вбачається з матеріалів перевірки проведеної за наслідком виступу народного депутата ОСОБА_4 здійсненої Міністерством юстиції України, факти викладені у зверненні не підтвердилися.

Твердження відповідача, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є «перевертнями», «катами», «зрадниками», «гнидами» є такими, що порочать честь і гідність.

Зокрема, згідно визначення Сучасного тлумачного словника української мови в редак.2013 року, ВД «Школа» уклад. за заг. ред. д-ра філолог. наук проф. В.В.Дубічинського: перевертень - це людина, що зрадила свої переконання; гнида - в'їдлива нікчемна людина.

Згідно визначення Академічного тлумачного словника української мови, кат - той, хто здійснює смертні вироки або тілесне покарання, бере на тортури. Той, хто тиранить, убиває, мучить; мучитель, недолюдок, зрадник - той, хто зраджує.

Такі твердження мають негативне смислове навантаження та в контексті виступу, є негативною інформацією, що принижує честь та гідність останніх та є порушенням їх особистого немайнового права. Вони не є оціночними судженнями, критикою із застосуванням мовних засобів, на чому наполягає апелянт, оскільки за змістом і формою містять фактичні дані про наведені вище судом обставини, щодо вчинення позивачами неправомірних діянь.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті позовних вимог, урахував зазначені положення закону, а також викладені у Постанові роз'яснення та дійшов правильного висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Разом з тим, в порушення ст. 277 ЦК України суд першої інстанції ухвалив визнати, що заступники установи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3 не являються «катами», «перевертнями в погонах», «гнидами», «зрадниками», що є помилковим, оскільки цивільне законодавство не визначає такого способу захисту порушеного права.

У зв'язку з вищенаведеним, в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про відсутність складу делікту у висловлюваннях відповідача, визначеного постановою Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 року на увагу не заслуговують, оскільки інформація була висловлена ОСОБА_4 у прямому ефірі телеканалу, чим доведена до відома аудиторії цього телеканалу, поширення інформації стосувалося позивачів, дана інформація визнана судом недостовірною та порушує гідність, честь та ділову репутацію позивачів.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи на увагу не заслуговують і висновків суду не спростовують.

Рішення суду в частині, яка апеляційним судом залишена без змін ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_5 задоволити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 лютого 2018 року в частині визнання, що заступники установи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та начальник оперативного відділу ОСОБА_3 не являються «катами», «перевертнями в погонах», «гнидами», «зрадниками» скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заступника установи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та начальника оперативного відділу ОСОБА_3 такими, що не являються «катами», «перевертнями в погонах», «гнидами», «зрадниками» відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 травня 2018 року.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта