Єдиний унікальний номер 236/3217/17 Номер провадження 22-ц/775/202/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Соломахи Л.І., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в залі №4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 грудня 2017 року в справі номер 236/3217/17, ухваленого судом у складі головуючого судді Ткачова О.М. у місті Лиман, за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області, про встановлення факту проживання однією сім'єю,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман, із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року внаслідок хвороби помер її вітчим ОСОБА_3, з яким вона проживала в період з жовтня 2011 року по квітень 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_4 року вітчим ОСОБА_3 помер.

Після смерті вітчима залишилась спадщина у вигляді нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не мала документального підтвердження факту проживання однією сім'єю з вітчимом.

Тому, заявниця просила суд встановити факт її сумісного проживання з жовтня 2011 року до квітня 2017 року однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, з її вітчимом ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 грудня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області, про встановлення факту проживання однією сім'єю - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким встановити факт сумісного проживання з жовтня 2011 року по квітень 2017 року однією сім'єю з вітчимом ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Суд надав оцінку лише одному доказу - акту, який складено за участю сусідів на непідконтрольній ЗСУ території у місті Макіївці, та не прийняв його до уваги, оскільки його викладено не державною мовою.

Зазначає, що нею було подано інші докази на підтвердження своїх вимог, які суд не дослідив та не надав їм оцінку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи УПФУ в місті Лиман Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 62).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника заінтересованої особи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.10.2016 року №), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, з вересня 2015 року (а.с. 4).

Зі свідоцтв про народження, розірвання шлюбу та реєстрації шлюбу заявниці вбачається, що вона є донькою ОСОБА_4 (а.с. 13, 14, 15).

ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, перебувала з 30 жовтня 1970 року у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 10, 13).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 8).

З акту проведення перевірки проживання наймача за місцем реєстрації від 18.09.2017 року, складеного на непідконтрольній державі Україна території, видно, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 2011 року по день смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживала разом з ними за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3, оскільки не підтверджується факт її проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини відповідно до ст. 1264 ЦК України (а.с. 18).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту, який заявниця ОСОБА_1 просить встановити, а акт проведення перевірки проживання заявниці та померлих осіб від 18.09.2017 року, наданий заявницею як письмовий доказ, є недопустимим доказом.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

За положеннями ч. ч. 1, 2, 7 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 10). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3, оскільки не підтверджується факт її проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини відповідно до ст. 1264 ЦК України (а.с. 18).

ОСОБА_1, мотивуючи свою заяву, та в поясненнях апеляційному суду зазначила, що встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 необхідно їй для оформлення права на спадщину та отримання невиплаченої пенсії померлого ОСОБА_3, яка зберігається на рахунках Ощадбанку (а.с. 2-3).

Аналіз встановлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що в даному випадку виникає спір про право на спадщину, до участі в якому слід залучити спадкоємців, або, в разі їх відсутності, - територіальну громаду.

За положеннями ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зазначені вимоги процесуального закону суд першої інстанції не врахував та помилково вирішив спір по суті.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, оскільки допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 грудня 2017 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області, про встановлення факту проживання однією сім'єю - залишити без розгляду.

Роз'яснити заінтересованій особі ОСОБА_1, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлений 25 січня 2018 року.

Судді: