Провадження № 2/761/784/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

при секретарі: Ставничому Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1, згідно якого просить суд стягнути з останньої на свою користь суму заборгованості в розмірі 49 323,54 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку позивача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування».

Разом з тим, листом за №501 від 11.05.2016 року Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про факт переплати пенсії відповідачу за період з 01.03.2009 року по 30.11.2014 року, а також зобов'язало позивача прийняти рішення щодо відшкодування переплати пенсії, сума якої за вказаний період склала 49 323,54 грн.

У зв'язку з зазначеним, 07.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з відповідним листом, в якому запропонувало ОСОБА_1 внести на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві переплату пенсії за період з 01.03.2009 року по 30.11.2014 року в розмірі 49 323,54 грн.

Однак, як зауважує позивач, відповідач не бажає добровільно погасити незаконно отриману грошову суму.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 329, 387, 1212, 1215 ЦК України, ст. 58 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 31.01.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

28.03.2018 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, згідно з якого просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні, яке відбулося 31.05.2018 року, судом було задоволено клопотання представника позивача про заміну позивача у справі з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

11.06.2018 року на адресу суду надійшли доповнення позивача до позову.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, як вбачається з доповнень до позовної заяви, позивач просить розгляд справи проводити за відсутністю його представника, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,про причини своєї невки в судове засідання суд не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії листа №501 від 11.05.2016 року, Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про факт переплати пенсії відповідачу за період з 01.03.2009 року по 30.11.2014 року, а також зобов'язало позивача прийняти рішення щодо відшкодування переплати пенсії, сума якої за вказаний період склала 49 323,54 грн.

Так, механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання, визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 року №374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №25-3 від 25.11.2014 року), п. 4 якого передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Також, згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13.

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02.07.2014 року по справі №6-91цс14).

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України.

Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилався на лист № 501 від 11.05.2016 року.

Проте, в розумінні вищенаведених положень ЦПК України, вказаний лист не є тим належним та допустимими доказом, який би підтверджував ті обставини, що перерахування пенсії відповідачу сталося з причин, пов'язаних з технічною помилкою, або, що суми пенсій були виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували викладені позивачем у позовній заяві обставини, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи те, що сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_1 презумуються, а позивачем не доведено, що нарахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з помилкою, суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача надміру виплачених коштів.

Також суд приймає до уваги той факт, що Шевченківським районним судом м. Києва по цивільній справі № 761/20107/15-ц за позовом Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії, вже вирішувалось питання про стягнення переплати пенсії з ОСОБА_1 з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року у розмірі 11 406 грн. 44 коп., яким у задоволені позову було відмовлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273 - 279, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити Центральному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м.Києві в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.07.2018.

Суддя: