ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1724/16-ц
Провадження № 2/362/173/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 серпня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Васильківської районної державної адміністрації Київської області, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним державних актів і свідоцтва та припинення права власності.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Васильківської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним державних актів і свідоцтва та припинення права власності закрито, у звязку з відмовою позивача від первісних позовних вимог та прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Васильківської РДА, Головне управління Держгеокадастру у Київській області про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно.

В уточненій позовній заяві позивачі просять суд Повернути від ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) земельну ділянку, загальною площею 0,0529 га., кадастровий номер :01:048:0013, за цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яка передана за недійсним договором іпотеки від 30 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1824. 2. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (номер картки платника податків НОМЕР_2), обєкт нерухомого майна, земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га., кадастровий номер :01:048:0014» з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»; 3. Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.07.2013р. номер 6846149 на об'єкт нерухомого майна житловий будинок загальною площею 322,6 кв. м. , що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер загальною площею 322, та розміщений за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Комсомольська 162-А, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_6 реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. 4. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 4335943 від 25 липня 2013 року., яким проведена реєстрація права власності на житловий будинок загальною площею 322,6 кв. м. , що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер загальною площею 322, та розміщений за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул.. Комсомольська 162-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 14) за ОСОБА_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків).

Позивачі в судове засідання не зявились надавши суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі не подав.

Відповідач ОСОБА_4, в судове засідання повторно не зявився, від його представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Треті особи в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивачів, приймаючи до уваги, що відповідачі повторно не з'являються в судове засідання, не надавши суду належних доказів поважності причин їх неявки, неявка останніх перешкоджає розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст.13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка немала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним.

За нормою ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1, 3 с. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. (ст. 216 ЦК України).

За правилами ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. (п.21. постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Пунктом 10 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.2009 за N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з положень ст.120 ЗК України, ними закріплюється загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до підп. є) п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 16.04.2004 року, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж.

Наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України). За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Верховний суд України в п.10 Постанови Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за №9 зазначив, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Згідно з положеннями ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (на далі «Закон»), державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до положень ч.2 ст.26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була власником земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, кадастровий № :01:048:0002, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 162, смт. Глеваха, Васильківський район, Київська область, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Глевахівською селищною радою від 27 жовтня 2005 року, серія ЯА №4 (т.2 а.с.29).

Одночасно, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, загальною площею 85,9 кв.м. та незавершене будівництво живого будинку загальною площею 320,3 кв.м. готовністю 95%, про що свідчить Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.2 а.с.30).

13 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 30.07.2010 р. (реєстраційний запис 1824), за яким ОСОБА_3 набув прав іпотекодержателя на нерухоме майна у вигляді земельної ділянки, житлового будинку, незавершеного будівництвом будинку (95% готовності), інших господарських споруд та будівель, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1500 га., кадастровий № :01:048:0002, за адресою: вул. Комсомольська, 162, смт. Глеваха, Васильківський район, Київська область (т.2 а.с.31-33).

21 листопада 2011 роуц Васильківським міськрайонним судом Київської області по справі № 2-2430/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, БТІ Васильківського р-ну, Васильківського районного відділу земельних ресурсів про визнання права власності на житловий будинок, земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії - прийнято заочне рішення про задоволення позовних вимог, яким визнано за ОСОБА_7 право власності на вищезазначене майно (т.2 а.с.34-36).

27 жовтня 2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області по цивільній справі № 362/286/14-ц, прийнято рішення, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2014 року, згідно з яким визнано недійсним договір іпотеки, укладений 30 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1824 (т. 2 а.с. 40-44). Таким чином, іпотечні зобовязання ОСОБА_1 перед ОСОБА_3, на земельну ділянку та житловий будинок припинені судовим рішенням.

26 серпня 2015 р. рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 2-2430/1,залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2015р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 лютого 2016р. заяву ОСОБА_1 «про перегляд рішення за нововиявленими обставинами» було задоволено: рішення суду від 21 листопада 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок, земельну ділянку, незавершене будівництво житлового будинку загальною площею 320,3 кв.м. з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями та зобовязання вчинити дії (т.2 а.с.37-39). Відповідно, право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, яке набуте ним на підставі Заочного рішення суду від 21 листопада 2011р., та іпотечного договору від 13 липня 2010 р., скасоване іншим судовим рішенням суду 26.08.2015 року у цій же цивільній справі № 2-2430/11.

В період перебування земельної ділянки (кадастровий № :01048:002) на праві власності у ОСОБА_3, останній на підставі технічної документації поділив її на дві окремі земельні ділянки:

?кадастровий номер :01:048:0013, загальною площею 0,0529 га., що посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ № 308607 виданого 23 листопада 2012 р. зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного у користування землею, договорів оренди землі за № 10193 Глевахівської селищної ради (т.2 а.с.46).

?кадастровий номер :01:048:0014, загальною площею 0,0971 га., що посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ № 308608 виданого 23 листопада 2012 р. зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного у користування землею, договорів оренди землі за № 10194 Глевахівської селищної ради (т.2 а.с.45).

Крім того, в період перебування на праві власності у ОСОБА_3 земельних ділянок, а саме ділянки (кадастровий № :01:048:0014), загальною площею 0,0971 га., останній здійснив державну реєстрацію права власності на будинок, загальною площею 322,6 кв.м. за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул.. Комсомольська, 162А. При цьому право власності на обєкт незавершеного будівництва, площею 320 кв.м, відсотком готовності 95 % який знаходиться на тій самій земельній ділянці та зареєстрований за ОСОБА_1- позивачем (не припинялось).

Зазначене підтверджується Декларацією про готовність обєкта до експлуатації «будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Комсомольська 162-А в смт. Глеваха, Васильківського району Київської області.», зареєстрованої в Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Київській області від 08.07.2013р. за № КС 94 (т.2 а.с.47-49), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (Індексний номер 6846149 від 25.07.2013р.) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 6846423 від 25.07.2013р.) (т.2 а.с.50, 51).

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Глевахівської селищної ради № 010/02-22 від «11» січня 2016 р. ОСОБА_3 із заявою про присвоєння номера житловому будинку до Глевахівської селищної ради не зявлявся (т.2 а.с.52).

26 грудня 2014 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав земельну ділянку з кадастровим номером №:01:048:0014, площею 0,0971 га, згідно договору купівлі продажу від 26.12.2014 р. посвідченого ОСОБА_8 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний запис № 2540. Одночасно з продажем земельної ділянки 26 грудня 2014 року - ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав житловий будинок загальною площею 322,6 кв.м., згідно договору купівлі продажу від 26.12.2014 року посвідченого ОСОБА_8 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний запис № 2538, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.53).

26 грудня 2014 року одночасно з укладенням між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, між даними особами було укладено також договір іпотеки від 26.12.2014р. посвідчений ОСОБА_8 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, номер запису № 2543. За цим договором іпотеки, ОСОБА_3А, як продавець, відразу набув прав іпотеко-держателя на продане ним же майно, а ОСОБА_4, як покупець, набув статусу іпотекодавця на це ж майно.

Таким чином, обєкт незавершеного будівництвом житловий будинок загальною площею 320,3 кв. м. (95% готовності) за адресою Комсомольська 162, так і перебуває на праві власності за ОСОБА_1, а повторне введення його в експлуатацію та подальша державна реєстрація будинку під новою адресою: вул. Комсомольська, № 162-А, в смт. Глеваха, Васильківського району на земельній ділянці з кадастровим номером :01:048:0014, було вчинено під час дії чинності арештів на зазначене майно, накладених Постановою державного виконавця ВДВС Васильківського МРУЮ від 14.10.2010 р. за № 1207/13. Реєстраційний номер обтяження: 10364315 від 14.10.2010 р. (т.2 а.с.56) та Ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2008 р. Реєстраційний номер обтяження: 11144266 від 06.05.2011 р. (т.2 а.с.55).

Тобто, при наявності чинних арештів та заборон на відчуження обєкта нерухомого майна накладених за постановою державного виконавця та ухвалою суду (від 14.10.2010 року, від 06.05.2011 року) позбавляв права ОСОБА_3 на здійснення поділу земельної ділянки та державної реєстрації цих ділянок на своє імя, оскільки заяву про державну реєстрацію права власності на новостворені обєкти нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього ж майна.

Приймаючи вищевикладене, судом достовірно встановлено на підставі зібраних доказів, що підстави набуття ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно скасовані судовими рішеннями, а від так в силу приписів ст.ст.215, 216, 1212 ЦК України ОСОБА_3 зобовязаний на вимогу ОСОБА_1 повернути в натурі земельну ділянку з кадастровим № :01:048:0002, загальною площею 0,1500 га., розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 162, смт. Глеваха, Васильківський район, Київська область. Крім того, оскільки спірне Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.07.2013 року № 6846149 підтверджує юридичний факт виникнення права власності на нерухоме майно і було підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, то таке Свідоцтво визнається недійсним в судовому порядку та скасування його державної реєстрації.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.16, 19, 184, 215, 216, 330, 387, 388, 1212, 1213 ЦК України, ст.120 ЗК України, п.21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; підп. «є» п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» 16.04.2004 № 7, п 5. Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п.п.46, 77 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22 червня 2011р. за № 703., п. 35 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, статті 3, 18, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 352 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Повернути від ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) земельну ділянку, загальною площею 0,0529 га., кадастровий № :01:048:0013, за цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яка передана за недійсним договором іпотеки від 30 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1824.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (номер картки платника податків НОМЕР_2), обєкт нерухомого майна, земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га., кадастровий № :01:048:0014, з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;

Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.07.2013 року № 6846149 на об'єкт нерухомого майна житловий будинок загальною площею 322,6 кв. м. , що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер загальною площею 322, та розміщений за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Комсомольська, 162 «а», виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_6 реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 4335943 від 25 липня 2013 року., яким проведена реєстрація права власності на житловий будинок загальною площею 322,6 кв. м. , що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер загальною площею 322, та розміщений за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Комсомольська, 162 «а», (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 14) за ОСОБА_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Суддя С.В.Корнієнко