Справа №333/5/18
Провадження №2-о/333/35/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Круглікової А.В.,

присяжних Мязіної А.В.,

Паршиної К.В.,

при секретарі Іщенко А.О.,

за участю прокурора Шустової А.Л..,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

зацікавленої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду справу №333/5/18 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_6 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_7, посилаючись на те, що остання знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 02.01.2018 року. Госпіталізована вперше. Зі слів батька, психічний стан змінився гостро, впродовж останніх 3-х днів, коли стала збудженою, кричала, плакала, сміялася, потім замкнулася, перестала спілкуватися з близькими, була загальмованою і розгубленою, могла годинами стояти в одноманітній позі, відмовлялася від їжі, декілька днів не їла, не пила. Останню добу лежить, не встає з ліжка, на звернення не реагує, інструкції не виконує. Доставлена в супроводі батька та брата санітарним транспортом Дніпрорудненської міської лікарні в стані кататонічного ступору, на ношах. У приймальному відділенні була не доступна контакту, лежала із закритими очима, на питання не відповідала, інструкції не виконувала. Підведені кінцівки не утримувала, періодично чинила опір їх згинанню і розгинанню, на додаткову стимуляцію не реагувала. Отримати згоду на госпіталізацію не вдалося, у зв'язку з чим була госпіталізована в примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. За тяжкістю стану госпіталізована у відділення інтенсивної терапії з діагнозом: «Кататонічний синдром». Не зважаючи на терапію, що проводиться, залишається в стані кататонічного ступору. До теперішнього часу нагодувати хвору не вдалось. Переведена на зондове харчування. 03.01.2018 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої стан останньої можна кваліфікувати як тяжкий психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу (кататонічний ступор). За психічним станом неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Крім того, можливе суттєве погіршення здоров'я, внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах відділення інтенсивної терапії психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити.

Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Розглянувши матеріали заяви від 03.01.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 03.01.2018 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на тяжкий психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу (кататонічний ступор). За психічним станом неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Крім того, можливе суттєве погіршення здоров'я, внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах відділення інтенсивної терапії психіатричного стаціонару (а.с.2).

Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а обстеження та лікування можливе тільки в умовах відділення інтенсивної терапії психіатричного стаціонару, підтверджують необхідність госпіталізації ОСОБА_7 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_7підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, - задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, до психіатричного закладу - структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова

Присяжні: А.В.Мязіна

К.В.Паршина