Справа № 355/1750/17
Провадження № 2/355/131/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2018 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

секретаря Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка Київської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Відділ у Баришівському району Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 03.10.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1295 га. На момент посвідчення договору купівлі-продажу, вказана земельна ділянка приватизована не була, рішення щодо передачі у власність земельної ділянки Лукашівською сільською радою не приймалось. Маючи намір приватизувати земельну ділянку , яка розташована під житловим будинком, яка перебуває у власності позивачки вона дізналась, що 05.10.2012 року на ім'я попереднього власника будинку був виготовлений державний акт НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1. Вважає, що вказаний державний акт підлягає скасуванню в зв»язку з тим, що на момент приватизації земельної ділянки житловий будинок , який розташований АДРЕСА_1 перебував у власності позивачки з 2006 року. В заявленому позові просить суд скасувати державний акт НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1295 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

Представник позивачки ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про день та місце розгляду справи увідомлена своєчасно та належним чином. До суду від представника позивачки ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника позивачки по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність відповідача по справі.

Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Відділ у Баришівському району Головного управління Держгеокадастру у Київській області у судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від представника третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника третьої особи по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Судом встановлено, що 03.10.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П., зареєстрований в реєстрі за № 21704, згідно якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1. Відчужуваний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,12 га, земельна ділянка під будинком не приватизована, рішення щодо передачі у власність земельної ділянки не приймалось.

05.10.2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №99691267 від 09.10.2017 року.

05.10.2012 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, згідно якого на підставі рішення Лукашівської сільської ради № 57-08-05 від 21.06.2007 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1. Отже державний акт на право власності на земельну ділянку було видано вже після набуття за позивачкою ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, який розташований на даній земельній ділянці. Позивачка вирішила оформити земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок , тоді їй стало відомо про існування вказаного державного акту.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

За ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.202 ЦК України зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2006 року, тому до неї перейшло право на спірну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд під якою розташований житловий будинок. Наявність державного акту на землю, на якій розташований житловий будинок позивачки, порушує права ОСОБА_1 як власника житлового будинку.

Крім того, до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову позивачки.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне скасувати державний акт НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.1 ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 328 право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

Відповідно ч. 6 до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачку ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок з відповідача ОСОБА_2.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-копією паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_5;

-копією ідентифікаційного номера ОСОБА_1 № НОМЕР_1;

-копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 року ОСОБА_1, категорії 2, НОМЕР_6;

-копією паспорта ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_7;

-копією дублікату ідентифікаційного номера ОСОБА_2 № НОМЕР_2;

-копією договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який 03.10.2006 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П., зареєстрований в реєстрі за № 21704, згідно якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1;

-копією державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого 05.10.2012 року ОСОБА_2, згідно якого на підставі рішення Лукашівської сільської ради № 57-08-05 від 21.06.2007 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1;

-витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №99691267 від 09.10.2017 року, згідно якого 05.10.2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1;

-копією технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1;

-іншими матеріалами справи.

За даних обставин заявлений позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 202, 215, 316, 317, 321, 328, 357, 377, 392 ЦК України, ст. ст. 120, 125 ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Скасувати державний акт НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця села Красне Чорнобильського району Київської області, проживаючого по АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікацій доходів бюджету: 22030106).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09.01.2018.

Суддя Баришівського

районного суду О. Л. Литвиненко