Справа № 351/2232/18
Номер провадження №2/351/918/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді - Собка В.М.,
з участю секретаря - Нагірняк В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, свої позовні вимоги мотивували тим, що в належному позивачам на праві спільної часткової власності житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач. Позивачка по справі ОСОБА_2 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей. 25.12.2009 р. шлюб між останніми розірвано. У 2008 р. відповідач вибув з належного позивачам будинку, місце його перебування позивачам не відоме. В зв'язку з тим, що відповідач прописаний у належному позивачам будинку, останні позбавлені можливості оформити субсидії на комунальні послуги, а тому позивачі вимушені були звернутися до суду із даним позовом.
Позивачі подали до суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задоволити, на заочний розгляд справи згідні.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся на сайті суду, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, суд прийшов до такого переконання з слідуючих міркувань:
З довідки від 09.10.2018 р. №1619, виданої Балинцівською сільською радою, слідує, що до складу сім'ї ОСОБА_1, 1929 р.н., жительки АДРЕСА_1 входять ОСОБА_2, 1975 р.н, ОСОБА_4, 1996 р.н., ОСОБА_3, 1970 р.н. не проживає з липня 2008 р.
З довідки, виданої Балинцівською сільською радою, вбачається, що в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 в 1990 р. були зареєстровані та проживали ОСОБА_5, 1921 р.н. - помер ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_1, 1929 р.н.
З акту обстеження матеріально-побутових умов жительки с.Трофанівка, Снятинського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1, 1929 р.н., слідує, що ОСОБА_3, 1970 р.н. в даному господарстві не проживає з липня 2008 р.
З свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 08.12.1987 р., вбачається, що житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5
З рішення №14 від 26.02.2008 р., виданого Балинцівською сільською радою, слідує, що вирішено оформити право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 в бувшому колгоспному дворі (в рівних частках) на: ОСОБА_5, 1921 р.н. - помер ІНФОРМАЦІЯ_6 -1/3, ОСОБА_1, 1929 р.н., -1/3, ОСОБА_2 -1/3.
З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1, виданого на ОСОБА_5, слідує, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_6
З свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 12.10.1991 р. зареєстрували шлюб. Після одруження «ОСОБА_2» присвоєно «ОСОБА_2».
З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3, виданого на ОСОБА_2 слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_8 та ОСОБА_9
З свідоцтва про розірвання шлюбу слідує, що 25.12.2009 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №197.
З акту обстеження господарства ОСОБА_1, 1929 р.н., жительки АДРЕСА_1, слідує, що ОСОБА_3, 1970 р.н. в даному господарстві не проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у належному позивачці житловому будинку понад 1 рік, тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання у цьому будинку. В решті позову слід відмовити, оскільки визнання втратившим право на проживання тягне за собою зняття з реєстрації.
На підставі ст. ст. 319, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 280-282ЦПК, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.