Справа №198/349/18
Провадження №2/0198/192/18
10 серпня 2018 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в смт Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якій зазначає, що відповідач 28.03.2017 р. позичив у нього за розпискою грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. В свою чергу ОСОБА_3 зобовязався повернути кошти на першу вимогу позикодавця.
У період з 12.05.2017 р. до 13.09.2017 р. відповідач повернув ОСОБА_2 частину коштів у сумі 8 000,00 грн. Згодом, 05.03.2018 р., позивач направив боржнику лист з вимогою повернути частину боргу, що залишилась, у сумі 12 000,00 грн. у строк до 05 квітня 2018 року. Однак, відповідач позику у вказаний строк не повернув та й надалі ухиляється від виконання своїх зобовязань з повернення боргу.
На підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з ОСОБА_3 борг у сумі 12 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 704,80 грн.
20.06.2018 р. справу прийнято до розгляду в спрощеному позовному провадженні.
Позивач надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності.
Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документами та ухвалу про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також розяснено право подати відзив на позовну заяву. Зазначені документи ОСОБА_3 отримав особисто 13.07.2018 р., про що свідчать матеріали справи (а.с. 27), однак, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, у звязку з чим зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 23 березня 2017 року ОСОБА_3 за розпискою отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., які зобовязався повернути на першу вимогу кредитора (а.с. 9).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як стверджує позивач та виходить зі змісту розписки від 23.03.2017 р., відповідач повернув ОСОБА_2 кошти лише в сумі 8 000,00 грн.
На залишок суми боргу в розмірі 12 000,00 грн. кредитор 05.03.2018 р. предявив ОСОБА_3 претензію, доказів виконання якої відповідачем до суду не надано.
Отже, відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання не виконав та на даний час кошти позивачу за його вимогою не повернув, у звязку з чим станом на 22.05.2018 р. за розрахунком позивача має заборгованість у розмірі 12 000,00 грн.
Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 12 000,00 грн., яка утворилась в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед ОСОБА_2
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2018 року.

Суддя І. О. Гайдар