Справа № 477/2055/17
Провадження № 2/477/92/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 59445 грн. 49 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між сторонами існують договірні відносини, умови якого відповідачем не виконуються. Так, 30 січня 2013 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержав кредит в сумі 1600,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 30 червня 2017 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 59445 грн. 49 коп., Банк просить стягнути дану заборгованість з відповідача в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с. 45, 48), у зв'язку з чим суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 30 січня 2013 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" (а.с.7).

Відповідно до Договору Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при укладенні договору в сумі 1600,00 грн.

Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 9).

Згідно з заявою позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 7).

Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування.

Визначена сума комісії за відповідними операціями.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну ОСОБА_2 самостійно розміру кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту.

Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, що передбачені Договором, позичальник зобов'язана сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів.

Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачував кредитну заборгованість, допустив систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2017 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 1629,21 грн. (а.с. 5-6).

Також ОСОБА_2 нараховано проценти.

Втім, стосовно зміни розміру відсотків, то відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку.

Згідно даних Витягу з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт «Універсальна 55 днів пільгового періоду розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік (а.с. 8).

Відповідно наданого ОСОБА_2 розрахунку відсоткова ставка з 01 вересня 2014 року збільшена до 2.9 % в місяць, а з 01 квітня 2015 року - 3,6 % .

Натомість, згідно витягу з ОСОБА_2 (а.с. 8), нові відсоткові ставки встановлені за тратами, здійсненими з дня встановлення нових тарифів з відсотків.

З розрахунку позивача слідує, що нових витрат з кредитних коштів саме з дати встановлення нових тарифів відповідач не здійснював (а.с. 5). За вказаного, Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року за підвищеними відсотковими ставками.

До того ж, відсотки починаючи з дати операції від 01 травня 2014 року не відповідають процентній ставці, зазначеній у самому розрахунку та ОСОБА_2.

Так, за датою операції від 01.05.2014 року сума боргу 615,19 грн., процентна ставка 2,5 % на місяць, розрахунок за період з 01.05.2014 року по 30.05.2014 року двадцять дев'ять днів: 615,19 грн. х 29 днів х 2,5%х12/360 = 14,86 грн., тоді як за розрахунком банку така сума склала 40,66 грн.

За датою від 01.08.2014 року по 29.08.2014 року борг 615,19 грн. х 28 дні розрахунку х2,5% х12/360 = 14,35 грн., тоді як за розрахунком ОСОБА_2 на дату 29.08.2014 р. складає 39,53 грн.

Відповідно до приписів ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, тобто від тіла кредиту. Нарахування процентів на інші суми, в тому числі пеню, прострочені проценти, тощо не відповідає правовій природі даного виду зобов'язання (процентам), визначеним положеннями вказаної статті (1048 ЦК) та ст. 536 ЦК України.

За такого суд вважає необхідним стягнути суму процентів, починаючи за період з 01.05.2014 року у наступному розмірі:

- станом на 30.04.2014 року -754,53 коп.;

за період з 01.05.2014 року по 31.06.2017 року (1157 днів, процентна ставка 2,5 %):

1629,21 грн. заборгованості х 1157 днів заборгованості х 2,5%х12/360 = 1570,82 грн.;

754,53+1570,82=2325,35 грн.

Всього 2325,35 грн.

Щодо суми боргу, як зазначено у позовній заяві, з пені та комісії в розмірі 4800,00 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня є неустойкою, що передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода ОСОБА_2 за надання банківських послуг.

В свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума, а рішення суду не може будуватись на припущеннях, при цьому, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та тягар доведення покладено на сторони (ст. 13, ст. 81 ЦПК України).

Крім цього, ОСОБА_2 як неустойка нараховано суми штрафу за порушення строків виконання договірних зобов'язань.

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.

Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).

За такого, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості - 197,72 грн. та 500 грн. фіксовану частину штрафу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 4652,28 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 1629,21 грн., проценти - 2325,35 грн., штраф - 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) - 197,72 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом ), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 112,00 грн. (4652,28 грн. Х 100 / 59445,49= 7%, 1600Х7%=112,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 січня 2013 року, що виникла станом на 30 червня 2017 року, в загальній сумі 4652 (чотири тисячі шістсот п'ятдесят дві) грн. 28 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1629,21 грн., заборгованість з процентів - 2325,35 грн., штраф (фіксована частина ) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 197,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі в сумі 112 (сто дванадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова