Справа № 681/158/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

за участю секретаря судового засідання Салюк Т.М.

позивача, його представника адвоката ОСОБА_1, відповідача, його представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з участю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

встановив:

02 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зіслався на те, що 19 лютого 2015 року уклав із ОСОБА_4 договір у формі письмової розписки, за яким позичив відповідачу 2000 доларів США на строк 9 місяців, тобто до 19 листопада 2015 року.

Оскільки станом на час звернення до суду відповідач ОСОБА_4 не виконав прийнятого на себе зобовязання з повернення грошових коштів, позивач просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі еквівалентній за курсом національного банку України, що станом на 01.02.2018 року еквівалентно 55680 грн., відсотки за користування коштами в розмірі 31030,32 грн., інфляційні втрати в розмірі 43171,78 грн., 3% річних в розмірі 4938 грн., судові витрати: судовий збір та витрати за надання правової допомоги.

12.03.2018 року ОСОБА_4 було подане клопотання до суду про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву та про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

27.03.2018 року ухвалою Полонського районного суду клопотання відповідача було задоволено.

У відзиві ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав з посиланням на те, що борг ним був повернутий у повному обсязі та в строк зазначений у розписці.

Також відповідач зіслався на те, що три проценти річних за своєю природою є пенею за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, а отже до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Тому вказаний строк закінчився в листопаді 2016 року.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_2 було заявлено клопотання про виклик свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В судовому засіданні 20.07.2018 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_4 2000 доларів США, що еквівалентно 55680 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. Від решти позовних вимог відмовився.

20.07.2018 року було постановлено ухвалу про прийняття відмови ОСОБА_3 від позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 процентів за користування коштами, інфляційних втрат та 3 % річних, а провадження у справі в цій частині закрито.

В судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити.

Представник відповідача, просив відмовити у позові у звязку з тим, що борг повністю повернутий.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, їх представників, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З приводу цього у справі встановлено, що 19 лютого 2015 року між сторонами в письмовій формі у виді розписки було укладено договір безвідсоткової позики за умовами якого ОСОБА_3 передав відповідачу ОСОБА_4 2000 доларів США, які ті зобовязувався повернути до 19 листопада 2015 року.

Дані обставини підтверджуються розпискою наданою позивачем та визнавались відповідачем.

При настанні строку повернення позики ОСОБА_4 усіляко став ухилятися від виконання обов'язку по поверненню коштів, у зв'язку з чим між сторонами виник спір, вирішуючи який суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини (ст.11 ЦК України) .

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей , визначених родовими ознаками ( ст.1046 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, судом встановлено факт укладення договору безвідсоткової позики грошей 19.02.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та передачі коштів відповідачу в сумі 2000,00 доларів США за умови повернення до 19.11.2015 року.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

За правилами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що їм було відомо, що ОСОБА_4 позичав гроші у ОСОБА_3, які в подальшому відповідачем були повернуті в повному обсязі.

Зокрема, свідок ОСОБА_7 мати відповідача, пояснювала, що частково передавала ОСОБА_3 особисті кошти на погашення боргу свого сина. Свідок ОСОБА_5 пояснював, що у його присутності відповідач передавав частину боргу для ОСОБА_3 в розмірі 50 доларів США.

Однак, дані покази свідків суд не може взяти до уваги виходячи із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, в т.ч. правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦКУ, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Оскільки існує часовий проміжок між надання позики і її поверненням, про яке сторони домовляються у момент укладення договору позики, повернення боргу не може вважатися правочином, який повністю виконується у момент його вчинення. Тому як і надання грошової позики, так і її повернення належить вчиняти у письмовій формі. А тому пояснення свідків не є належним доказом і не можуть підтвердити чи спростувати жодну обставину у справі.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики від 19.02.2015 року є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 р., при задоволенні позову в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню зазначається цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземні валюті суд повинен провести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України".

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних.

Позивач просив стягнути з відповідача борг в сумі еквівалентній за курсом національного банку України станом, що станом на 01.02.2018 року становить 55680 грн., відсотки за користування коштами в розмірі 31030,32 грн., інфляційні втрати в розмірі 43171,78 грн., 3% річних в розмірі 4938 грн. Всього 134820,10 грн.

Крім того, просив стягнути судовий збір в розмірі 1348,20 грн. та судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 4000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Враховуючи ту обставину, що 20.07.2018 року позивач відмовився від позову в частині відсотків, інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 55680 грн., що становить 41,3% від заявлених вимог. Позивачем документально підтверджено сплату судового збору на суму 1348,20 грн. за подачу позовної витрати та сплату витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Таким чином, на користь позивача з відповідача пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 556 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1652 грн.

Керуючись ст.ст.81, 141, 259, 263-265, ч.1 ст.268, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за позикою в розмірі дві тисячі доларів США, що станом на 01.02.2018 року еквівалентно сумі 55 680 грн., а також судові витрати у виді: судового збору в сумі 556 грн. 80 коп., та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1652 грн., а всього 57888 (пятдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 80 коп.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.08.2018 року.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 30500.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, поштовий індекс 30500.

Суддя: