АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6827/16-ц Номер провадження 22-ц/786/54/18Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Дряниця Ю.В.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, представника ОСОБА_2 - адвоката Литовченка Романа Вікторовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, про визнання шлюбу недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, про визнання шлюбу недійсним.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, в якій прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення її позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд безпідставно не застосував до правовідносин ст.ст. 3,21,25-27,37,38, 39 ч.1 СК України, неправильно застосував ст. ст. 40,41,43 СК України, а шлюб, який був укладений між ними у 2004 р. в м. Полтаві, був та є недійсним і неправозгідним, оскільки на час його укладення вони перебували у шлюбі між собою, укладеному в 1998 р. у м. Стамбулі, Турецька Республіка.

Крім цього, на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, в якій він також прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, ненадання належної оцінки наявним у справі доказам, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що зареєстрований між сторонами шлюб у 1998 р. в м. Стамбулі не був припинений на час реєстрації шлюбу між ними в 2004 р. у м. Полтаві, а тому укладений у 2004 р. шлюб має бути визнаний недійсним на підставі ст. 39 ч. 1 СК України, оскільки від органу ДРАЦС позивачка отримала відмову про анулювання актового запису про цей шлюб.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, п. 9 статті 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень якого передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 28.04.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 268. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини та чоловіка - ОСОБА_2 (а.с. 136-137).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.12.2009 р. у справі № 2-9138/09, шлюбу, укладений 28.04.2004 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.07.2010 р. заочне рішення від 10.12.2009 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у справі № 2-9381/09 скасовано. Призначено справу до розгляду в загальному порядку на 08:55 15.07.2010 р. (а.с. 7).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.07.2010 р. у справі № 2-9381/09 шлюб, зареєстрований 28.04.2004 р. між сторонами, розірвано (а.с. 8).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.10.2010 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вказане рішення залишено без розгляду (а.с. 10).

Рішенням Турецької республіки від 18.06.2015 р. визнано рішення щодо розлучення № 2-9318/09 від 05.07.2010 р. у справі 2-9381/09, що винесено судом Октябрського району Полтавської області, Україна, про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (попереднє прізвище ОСОБА_2) (а.с. 71-76).

14.03.2011 р. Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції складено актовий запис № 50 про державну реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а 17.06.2014 р. видано повторно свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 15).

12.08.2013 р. Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Л.М.Висоцькою відмовлено ОСОБА_2 в анулюванні актового запису № 22 про шлюб, складеного 28.04.2004 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції на ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Роз'яснено право оскарження в судовому порядку відмови в анулюванні поновленого або повторно складеного актового запису цивільного стану (а.с. 14).

Підставою для відмови органом ДРАЦС зазначено те, що у витягу зі свідоцтва про укладення першого шлюбу з відповідачем НОМЕР_1 від 08.12.1998 р., зареєстрованого відділом РАЦС БАКАРКЬОИ/СТАМБУЛ, Турецька Республіка, її дошлюбне прізвище «ОСОБА_2», тоді як у свідоцтві про шлюб від 28.04.2004 р. її дошлюбне прізвище «ОСОБА_2», а тому перехід з прізвища «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» документально не підтверджено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на час повторної реєстрації шлюбу між сторонами в Україні у 2004 р. вони не перебували в будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі з іншими особами, тому відсутнє порушення принципу одношлюбності та визнання укладеного між сторонами у 2004 р. шлюбу недійсним на підставі ст. ст. 25, 39 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 38 СК України передбачено, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Як установлено ст. 25 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Відповідно до ст. 39 СК України, недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.

Недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою.

Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною.

За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті.

Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу.

Актовий запис про шлюб анулюється незалежно від смерті осіб, з якими було зареєстровано шлюб (частини перша - третя цієї статті), а також розірвання цього шлюбу.

Статтями 40, 41 СК України визначені підстави визнання шлюбу недійсним за рішенням суду.

Як встановлено ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Частиною першою ст. 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 СК України, якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред'явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу.

Як роз'яснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з СК ( 2947-14 ) шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС.

Позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст. 39 СК) ( 2947-14 ), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб.

При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід

мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним.

За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК) ( 2947-14 ). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю.

У випадках, передбачених ст. 41 СК ( 2947-14 ), шлюб за рішенням суду може бути визнаний недійсним. У даному разі вирішення цього питання залежить від встановлених судом обставин. СК вказує на підстави, за яких шлюб може бути визнано недійсним, зокрема коли шлюб було укладено між усиновлювачем і усиновленою дитиною; двоюрідними братом і сестрою чи іншими родичами; з особою, яка не досягла шлюбного віку, тощо. Разом з тим, наявності одного із вказаних фактів недостатньо для визнання шлюбу недійсним. Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що на час повторної реєстрації шлюбу між сторонами в Україні у 2004 р., який був зареєстрований між ними у 1998 р. в м. Стамбулі, Турецька Республіка, вони не перебували в будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі з іншими особами. Отже, в даному випадку відсутнє порушення принципу одношлюбності та визнання укладеного між сторонами у 2004 р. шлюбу недійсним на підставі ст.ст. 25, 39 СК України.

Крім цього, питання недійсності шлюбу позивачем ініціювалося в позасудовому порядку шляхом звернення з відповідною заявою до Октябрського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, а надана 12.08.2013 р. органом ДРАЦС відмова позивачці в анулюванні актового запису № 22 про шлюб, складеного 28.04.2004 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції на ОСОБА_4 та ОСОБА_2, в судовому порядку сторонами не оскаржувалась.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.07.2010 р. у справі № 2-9381/09 шлюб, зареєстрований 28.04.2004 р. між сторонами розірвано. Вказане рішення на час звернення позивачки з позовом є чинним, що відповідно до ч. 2 ст. 43 СК України є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.

Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання шлюбу недійсним відповідно до ст. ст. 25, 39, 43 ч. 2 СК України.

Враховуючи те, що недійсність шлюбу не впливає на обсяг взаємних прав і обов'язків батьків та дитини, яка народилася в шлюбі, укладеному між сторонами та який наразі оспорюється позивачкою, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги її посилання на те, що визнання шлюбу недійсним необхідно для захисту інтересів її дитини ОСОБА_6., 2004 року народження.

Крім цього, обставини щодо порушення прав і інтересів малолітньої дочки сторін саме реєстрацією оспорюваного шлюбу позивачкою не доведені.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення ними повноліття.

Доводи апеляційних скарг позивачки ОСОБА_2 та її представника Литовченка Р.В. вірних висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі вірно встановлених обставин справи, підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційну скаргу позивачки та її представника необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382-384, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та її представника Литовченка Романа Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосереднього до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови складено 09.01.2018 р.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Ю.В.Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак