Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,-

представники:

від відповідача - ОСОБА_3,

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним укладеного 27.06.2017 року між сторонами договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережним В.О. за реєстровим № 568.

В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача заявила клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання та скасування постановленої у даній справі ухвали про забезпечення позову від 07.02.2018 року.

Суд, вислухавши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як убачається із матеріалів справи, в судові засідання призначені на 15.06.2018 року та на 17.07.2018 року позивач та представник позивача не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать відповідно розписка представника позивача ОСОБА_5 (а.с. 82) та поштові конверти з судовими повістками, які повернулися за закінченням строку зберігання (а.с. 109, 112).

Про причини неявки позивача та його представника суд не повідомлено, будь яких доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання позивачем не надано, заява про розгляд справи без участі позивача до суду не надходила та така у матеріалах справи відсутня.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Як зазначено вище, позивач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, його неявка має ознаки повторності, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходили.

За нормою частини 5 ст. 223; пункту 3 частини 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, що перешкоджає вирішенню спору, оскільки позивачем не заявлено доказів відповідно яких суд міг би з'ясувати обґрунтованість позовних вимог, та відсутність заяви про розгляд справи без позивача.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

У даній справі ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2017 року за заявою представника позивача ОСОБА_5 забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2).

Відповідно положень ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З урахуванням вищевикладеного наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 158, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у цивільній справі № 755/17273/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2).

Виконання ухвали в частині скасування заходів забезпечення позову доручити Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби в м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Виниченко Л.М.