справа № 179/878/17
провадження № 2/179/38/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бондарево», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Бондарево», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Позивач посилається, на те, що між сторонами 03 червня 2008 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,660 га, розташованої на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала позивачеві відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 104808, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 6485 від 20.11.2001 року.

Даний договір зареєстрований в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру 17.03.2010 року за № 81.

За період дії договору з боку відповідача допущені порушення умов договору та діючого законодавства в частині повної та своєчасної виплати орендної плати. Так, відповідно до умов договору, відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати не пізніше 31 грудня кожного року в розмірі 3 % вартості земельної ділянки. Однак в порушення умов договору оренди землі відповідач не виплатив їй орендну плату в 2016 року, яка складає 5 361 грн. 26 коп.

Крім того позивач зазначає, що у відповідності до умов договору відповідач несе відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені. Оскільки відповідач прострочив виплату орендної плати, а саме з 01 січня 2017 року по 23 травня 2017 року, що складає 143 дні, у звязку із чим розмір пені станом на 23.05.2017 року становить 544 грн. 33 коп.

У зв'язку з порушенням умов договору, несплатою орендної плати, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом, просить суд розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендні платі в розмірі 5 361 грн. 26 коп., пеню в розмірі 544 грн. 33 коп. та судові витрати по справі.

Позивач в судове засідання не зявилася, представником позивача до суду надано заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з вимог позовної заяви.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі. Раніше в судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що позивачеві в повному обсязі сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою, а саме у 2015 році було нараховано орендну плату в розмірі 4 057 грн. 05 коп., яку виплачено сільськогосподарською продукцією на загальну суму 6 265 грн. У звязку із переплатою орендної плати в 2015 році на суму 2 814 грн. 78 коп., у 2016 році позивачеві було сплачено орендну плату в розмірі 1 878 грн. 77 коп., яка була виплачена їй 30.12.2016 року.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» зі змінами станом на моменту укладення договору, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, а також нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України.

Так, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 104808, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 6485 від 20.11.2001 року позивачеві належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,660 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 5).

03 червня 2008 року між сторонами укладено договір оренди належної позивачеві земельної ділянки, строком на 10 років починаючи з дати його державної реєстрації в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру. 17 березня 2010 року даний договір зареєстрований Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 81 (а. с. 6-11).

Відповідно до п. 2.2 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати з 1 січня по 31 грудня щороку року в розмірі 1,68 % від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічного підвищення коефіцієнту індексації. Орендар за погодженням з орендодавцем може виконувати своє зобовязання з виплати орендної плати як у грошові формі так і в натуральній або у відробітковій.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт виплати позивачеві відповідачем орендної плати в попередні роки. Представником відповідача до суду надано документи, які підтверджують виплату орендної плати позивачеві за 2016 рік, які вона власноручно підписала (а. с. 22-26).

Згідно до ст. 90 Земельного Кодексу України, яка регламентує права власників земельних ділянок власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Статтею 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Так, відповідно до тлумачень ст. 651 ЦК України однією із підстав зміни або розірвання договору є істотне порушення договору другою стороною. Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору, при цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Позивач як у своєму позові так і представник позивача в судовому засіданні не вказують на істотне та систематичне порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, однак, відповідно до ст. 81 ЦПК України належних та допустимих доказів суду на підтвердження вказаних обставин не надали, в той час як в судовому засіданні представником відповідача доведено факт виплати орендної плати за 2016 рік.

При цьому суд також враховує і те, що пункт оспорюваного договору стосовно порядку розірвання договору оренди узгоджується із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, де вказано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних спірних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суду не надано обєктивних доказів, що відповідачем істотно та систематично порушується договір в частині своєчасності сплати розміру орендної плати, що має особливо суттєве значення, як одна із головних частин умов договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не суперечать діючому на час укладення договору законодавству.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Судом в судовому засіданні не встановлено істотних та систематичних порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки. Умови в договорі оренди відповідають обставинам справи, вимогам закону і тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в розірванні договору оренди землі від 03 червня 2008 року, стягненню орендної плати та пені за прострочення зобовязання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 407, 408, 412, 610, 611, 626-629, 638, 651, 654, 759 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бондарево», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук