Справа № 645/935/18
Провадження № 2/645/1104/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5, померлого 31 січня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 31 січня 2017 року у квартирі АДРЕСА_1 сталася пожежа, внаслідок якої помер її батько - ОСОБА_5. Позивач зазначала, що під час пожежі втрачено свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Вона є єдиною спадкоємицею майна померлого, однак державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, що унеможливлює реалізувати спадкові права після смерті батька.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилась, проте присутній її представник ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Також представник позивача зазначив, що ОСОБА_4, яка є спадкоємцем майна ОСОБА_5 за заповітом, у визначений законом строк для прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, на спадкове майно не претендує та єдиним спадкоємцем майна померлого вважає його доньку - ОСОБА_2, про що надала письмові пояснення.

В судове засідання представник Харківської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав.

В судове засідання державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась. 25 травня 2018 року через канцелярію суду надійшла заява за підписом Завідувача Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, якою він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника нотаріальної контори.

В судове засідання ОСОБА_4, яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, не зявилась. 14 червня 2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_4, в яких остання зазначила, що їй відомо, що 31 січня 2017 року помер ОСОБА_5, після смерті якого залишилася квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_2 є єдиною донькою померлого, тому вважає, що вказана квартира повинна належати саме позивачу. ОСОБА_4 також вказала, що жодних претензій на квартиру не має, позовні вимоги визнає та просить визнати за ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру в порядку спадкування.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно матеріалів справи, 31 січня 2017 року ОСОБА_5 помер, про що складено відповідний актовий запис № 3591 (Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 І-ВЛ № 581314, видане 14 березня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області).

Факт смерті ОСОБА_5 також підтверджено актом про пожежу від 31 січня 2017 року, яка сталася в квартирі АДРЕСА_1, та листом ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 16 лютого 2018 року № 150-734/720.

З довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 08 листопада 2017 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31 грудня 2012 року власником квартири № 121 у будинку готельного типу № 19/2 по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові є ОСОБА_5, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 лютого 2003 року Відділом приватизації відомчого житлового фонду ВАТ «ОСОБА_1 і молот», р. № 896.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за період з 01 січня 2013 року по час розгляду справи будь-яких правочинів з приводу відчуження спадкового майна не встановлено.

Тобто, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді квартири № 121 у будинку готельного типу № 19/2 по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Під час судового розгляду справи встановлено, що після померлого 31 січня 2017 року ОСОБА_5 заведено спадкову справу № 604/2017.

У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У вищевказаній спадковій справі наявний заповіт, складений 04 грудня 2009 року ОСОБА_5 та посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, згідно якого всю належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Матеріали спадкової справи не містять заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Отже, судовим розглядом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийнято, що також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 надісланими до суду.

За положеннями ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 1980 року у ОСОБА_5 народилася донька - ОСОБА_9, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії І-ВЛ № 477999, повторно виданим 15 лютого 2017 року Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

11 грудня 2009 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2043. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 присвоєно прізвище «Муліванова» (Свідоцтво про шлюб Серії 1-ВЛ № 131740 від 11 грудня 2009 року).

В матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5.

Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не містить.

З урахуванням викладеного, єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5, яке складається з квартири АДРЕСА_1, який прийняв спадщину - є його донька ОСОБА_2.

Згідно приписів ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

З постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 18 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що в матеріалах спадкової справи № 604/2017, заведеної після померлого ОСОБА_5, відсутні правовстановлюючі документи про належність квартири АДРЕСА_1 спадкодавцеві.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

З огляду на те, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийнято, а позивач у визначений законом строк прийняла спадщину, однак позбавлена можливості реалізувати спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що залишилась після смерті батька ОСОБА_5, померлого 31 січня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 151.

Представник позивача: ОСОБА_1, адреса: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.

Відповідач: Харківська міська рада, м. Харків, пл. Конституції, 7.

Треті особи: Державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, м. Харків, вул. Василя Мельникова, 2.

ОСОБА_4, НОМЕР_2, зареєстрована: РФ, АДРЕСА_3.

Повне судове рішення складено 25 липня 2018 року.

Суддя - І.В. Ульяніч