Справа № 626/1380/17
Провадження № 2/626/57/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.01.2018 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача Штеця В.М.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача Орєхової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краснограді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила постановити рішення про усунення її рідної сестри ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після смерті батька - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позову остання зазначає, що відповідачка за позовом ОСОБА_3 є її рідною сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у віці 77 років померла їхня мати ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 76 років помер і їх батько ОСОБА_6.

Після смерті батьків відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Кожному з померлих батьків належало на праві власності по 1/4 частині вказаної квартири. Ще по 1/4 частині вказаної квартири належить на праві власності їй та її сину ОСОБА_7

Заповіту на випадок смерті ніхто з покійних батьків не складав, а спадкоємцями за законом першої черги є вона та відповідачка. Після смерті батьків вони вдвох подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Проте вона вважає, що відповідачка ОСОБА_3 повинна бути усунута від права на спадкування за законом оскільки відповідно до ч.1 ст.172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, однак вказану вимогу закону відповідачка не виконувала протягом багатьох останніх років, оскільки їх покійний батько страждав цілим рядом важких захворювань, у зв'язку з чим ще з 2007 року він потребував постійного стороннього догляду, в зв'язку з чим у 2008 році йому була встановлена перша група інвалідності безстроково.

Покійна мати також тривалий час, особливо останні кілька років страждала рядом захворювань, у зв'язку з чим не тільки не могла доглядати за батьком, але і сама потребувала допомоги та догляду. Догляд за батьками був повністю покладений на неї, а відповідачка не тільки не надавала допомогу батькам сама, але і надавала ніякої допомоги їй у догляді за батьками. Замість відповідачки доглядати за батьками їй допомагав її син та сторонні люди, при цьому сама відповідачка пропонувала помістити батька у заклад для осіб похилого віку.

В зв'язку з викладеним та з посиланням на ч.5 ст.1224 ЦК України позивач просить усунути відповідача від права на спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Штець В.М. підтримали позовну заяву та надали пояснення в межах пред'явленого позову, а саме що відповідач дуже рідко відвідувала своїх батьків, які потребували сторонньої допомоги. Фактично за батьками здійснювали догляд вона та її син, а також сторонні люди, однак поки була жива мати питання щодо догляду за батьками не стояло, оскільки мати самостійно пересувалася, готувала їсти та доглядала за батьком, який пересувався за допомогою палиці та всі питання вирішувалися з сестрою спільно. Стосовно фінансового забезпечення, то батьки отримували пенсію, з якої постійно допомагали, як обом своїм донькам(позивачу та відповідачу), так і своїм онукам. Однак після смерті матері в період з ІНФОРМАЦІЯ_4 року відповідачка повністю усунулася від догляду за батьком, в зв'язку з чим на її думку відповідач немає права на спадкування після батьків.

Представник відповідача - адвокат Орєхова Н.В. та сама відповідачка ОСОБА_3 позов не визнали в повному обсязі, вважали його безпідставним, оскільки на їх думку в судовому засіданні не встановлено факту ухилення відповідачем від надання допомоги померлим батькам.

При цьому відповідачка пояснила, що їх батьки тривалий час проживали однією родиною на мікрорайоні АДРЕСА_2, мали дохід у вигляді пенсії, заощадження. Зважаючи на вік батьків, вона та її родина, а також родини її доньок та сина постійно піклувались про них, цікавились їх життям, відвідували за місцем проживання, надавати допомогу в лікуванні, приносили продукти харчування. Разом святкували дні народження батьків. В зв'язку з тим, що її рідна сестра - позивач по справі ОСОБА_1 проживала в іншому населеному пункті та мала свою родину, вони зарідко зустрічались з сестрою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року раптово померла їхня мати ОСОБА_5, з якою вона до останнього підтримувала зв'язок, цікавилась станом батька, відвідувала їх, однак про смерть мами їй повідомила сестра - позивачка ОСОБА_1 тільки в день похорон.

Разом з родиною, вона того ж для приїхала до квартири батьків. На час смерті матері, вона мала певні вади зі здоров'ям. Порадившись разом, вони вирішили що сестра буде займатись організацією похорон, відповідно всі довідки пов'язані з похованням видані на її ім'я, однак останній допомагала її родина, так як саме у них був автомобіль.

Після смерті матері в родині одразу ж постало питання про догляд за батьком, так як до смерті мами, вона за ним доглядала, та не була в безпорадному стані. За попередньою домовленістю з сестрою, остання сказала, що візьме щорічну відпустку на місяць та буде доглядати за батьком цей час, після закінчення її відпустки, тобто через місяць, за батьком буде доглядати вона, та можливо будуть вирішувати питання про те щоб запросити доглядальницю.

За цей час, тобто після смерті мамії, вона цікавилась у сестри як батько, зустрічалась з нею, відвідувала батька у його квартирі, пропонувала допомогу, разом справили поминки за мамою.

Про те що сестра через деякий час вже запросила доглядальницю, їй стало відомо пізніше, під час телефонної розмови з сестрою. Потрапити до квартири в якій знаходився батько вона самостійно не могла, оскільки ключі від квартири, були у сестри, а вони проживали в різних населених пунктах. Розуміючи, що в квартирі є доглядальниця, вона поїхала до батька. Коли підійшла до квартири, то двері у квартиру були відчинені і батько там знаходився сам, а через декілька хвилин спілкування з батьком, прийшла якась жінка, яка представилась доглядальницею. Поспілкувавшись з батьком деякий час, вона поїхала додому, а через 2 дні після того, їм повідомили, що батько помер. Після цієї звістки вона з чоловіком одразу зібралась та поїхали. Коли вони приїхали до дому до батька, щоб зайнятись організацією похорон, то він уже був в домовині на подвір'ї.

Після смерті батьків, все майно яке їм належало залишилось в квартирі, в якій вони прожили все життя та створювали побут. Всім цим майном розпоряджається сестра - позивачка по справі, проти чого вона, як відповідач не заперечує.

За час життя батьків, вони отримували гарну пенсію, якої хватало, як на власні потреби для життя, а також батьки постійно надавали допомогу(грошові кошти), як їй, так і сестрі ОСОБА_1, а також онукам.

Таким чином, оскільки у неї відсутні будь-які протиправні дії по відношенню до своїх батьків та не встановлено умислу на її ухилення від надання спадкодавцеві допомоги, вважає що підстави для задоволення позову - відсутні.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що померла ОСОБА_5 була її гарною подругою і вони постійно спілкувалися з нею. З розмов між собою їй відомо, що ОСОБА_5 любила двох своїх дочок однаково, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3, будь яких нарікань на жодну з доньок у неї не було. За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 отримували пенсію, якої хватало як на власні потреби, так і щоб допомагати своїм обом донькам. За весь час спілкування з ОСОБА_5, їй відомо тільки про одну ситуацію, коли мати дала в якості допомоги своїй донці ОСОБА_3 5000грн., а та їх не захотіла брати та повернула, чим мати(ОСОБА_5) була невдоволена та образилась на доньку. Про будь-які інші ситуації такого роду їй невідомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що на початку червня 2017 року ОСОБА_1 запросила її на декілька днів приглядіти за її батьком ОСОБА_6 в якості доглядальниці, на що вона погодилася та доглядала за ним 3 дні перед смертю. За цей час доглядання вони спілкувалися з ОСОБА_6, при цьому будь-яких нарікань від нього ні на одну з доньок не було. За ці три дні вона тільки один раз бачила ОСОБА_3, яка приходила провідати свого батька, однак через кілька днів він помер.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що ОСОБА_1 інколи просила поміряти тиск своїм батькам. Один раз після смерті ОСОБА_5 він також прийшов поміряти тиск ОСОБА_6 і той був засмучений, що до нього ніхто не приходить. Виключно зі слів ОСОБА_1 йому стало відомо, що її сестра ОСОБА_3 відмовилась доглядати батька.

Свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою по квартирі померлих ОСОБА_6, пояснила що до смерті ОСОБА_5, батьком ОСОБА_6 опікувалася повністю вона(ОСОБА_5) самостійно. До них постійно навідувалися і доньки, однак оскільки вона працює щоденно, то коли перебувала вдома ОСОБА_1 по кількості відвідувань батьків бачила більше ніж ОСОБА_3. При цьому ОСОБА_3 постійно проживала у іншому місці, а ОСОБА_1 останні декілька років також мешкала в іншому селі. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що після смерті матері, ОСОБА_3 начебто відмовилась доглядати за батьком.

Свідок ОСОБА_12, який також є сусідом по квартирі померлих ОСОБА_6 пояснив, що за час їх життя він бачив що до батьків приїжджали обидві доньки, при цьому ОСОБА_1 частіше, а ОСОБА_3 рідше, оскільки вона хворіла. Після смерті ОСОБА_13 за батьком доглядала ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що вона є подругою ОСОБА_1, в зв'язку з чим часто бувала у квартирі її батьків за час їх життя. Під час спілкування з ОСОБА_5, остання їй повідомляла що після її смерті, скоріш за все батька буде доглядати донька ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_3 хворіє. Також вона була свідком розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на похованні ОСОБА_5, під час якої ОСОБА_1 казала, що спочатку вона візьме відпустку на місяць і буде доглядати батька, «а потім видно буде». Також вона чула фразу від ОСОБА_3, яка начеб то казала що вона за батьком доглядати не буде. Крім того, всі вище перелічені 6 свідків зі сторони позивача, пояснили суду, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будь-якої сторонньої фінансової допомоги, в тому від своїх доньок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не потребували, оскільки отримували достатню пенсію, при цьому навіть навпаки надавали таку фінансову допомогу своїм донькам та онукам. Крім того, за життя ОСОБА_5 вела активний спосіб життя - самостійно пересувалася, готувала їжу, доглядала свого чоловіка ОСОБА_6, навіть самостійно поралась у палісаднику біля під'їзду, інколи зверталась за сторонньою допомогою, коли поруч не було рідних.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що він є чоловіком ОСОБА_3 та вони живуть в с.Наталине Красноградського району, а їх діти - дві доньки ОСОБА_9 та ОСОБА_9 живуть на АДРЕСА_3 тобто поруч з будинком, де мешкали його тесть та теща ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вони з дружиною часто приїжджали до своїх дітей у гості та майже кожного разу, коли там були, заходили і до батьків дружини, спілкувалися з ними, допомагали що було потрібно, привозили продукти харчування, возили батьків до лікарні, забирали їх на дні народження. При цьому батьки дружини були матеріально забезпечені, оскільки отримували значну пенсію та постійно надавали допомогу своїм донькам та онукам. Також до батьків постійно ходили їх доньки ОСОБА_9 та ОСОБА_9, оскільки вони жили поруч та допомагали прибратися у квартирі та надавали іншу потрібну допомогу. Після смерті тещі ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у них з ОСОБА_1 була домовленість, що вони по черзі будуть доглядати за батьком, спочатку один місяць ОСОБА_1 потім місяць ОСОБА_3, однак до них черга не дійшла, оскільки ОСОБА_6 помер менш ніж через місяць після смерті ОСОБА_5.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були їхніми дідусем та бабусею і мешкали поруч з ними на 3-му мкр м.Красноград. Вони постійно зі своїми батьками ОСОБА_18 та ОСОБА_15 ходили до них у гості та допомагали поратись по квартирі, приносили гостинці. В той час коли їх батьки не могли приїхати з села, то вони самі ходили до дідуся та бабусі та допомагали їм прибрати у квартирі та робили, що вони їх прохали. Зі своєї пенсії вони допомагали їм та своїм донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_18 грошовими коштами. Після смерті бабусі, між ОСОБА_1 та їх матір'ю ОСОБА_19 була розмова, під час якої вони домовились по черзі доглядати за батьком, спочатку один місяць ОСОБА_1 потім місяць ОСОБА_3, однак дідусь помер менш ніж за місяць після бабусі.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є рідними доньками померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тобто спадкоємцем першої черги. Дана обставина визнана сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у віці 77 років померла їхня мати ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 16.05.2017 року, а менш ніж місяць, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 76 років помер і їх батько ОСОБА_6, що також підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 13.06.2017 року(а.с.8-9).

Після смерті батьків відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Кожному з померлих батьків належало на праві власності по 1/4 частині вказаної квартири. Ще по 1/4 частині вказаної квартири належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_7, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 15.12.1993 року(а.с.10).

Заповіту на випадок смерті ніхто з покійних батьків не складав, а спадкоємцями за законом першої черги є саме позивач та відповідач. Після смерті батьків вони вдвох подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Вищезазначені обставини також визнаються та не оспорюються сторонами, в зв'язку з чим відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України, не потребують доказуванню.

При цьому відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Виходячи з вище викладеного, при вирішення такої категорії справ, згідно з вимогами ст.214 ЦПК України(в ред.2004року) та ст.264 ЦПК України(в ред. від.15.12.2017р.), суд повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво. Крім того, в таких випадках суду слід обов'язково з'ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги саме від того спадкоємця, стосовно якого порушено питання про усунення від права на спадкування, за умови отримання її від інших осіб, та чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

Як зазначено у вище згаданій Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому будь-яких даних про те що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, яка є матір'ю, як позивача так і відповідача була визнана інвалідом, перебувала у безпорадному стані та потребувала у зв'язку з цим сторонньої допомоги та піклування, в матеріалах справи не мається, не надано та не встановлено таких і в ході судового розгляду.

Навпаки, відповідно до показів, як самих сторін по справі в тому числі і самого позивача ОСОБА_1, що підтвердили і всі допитані свідки по справі - за життя ОСОБА_5 вела активний спосіб життя - самостійно пересувалася, готувала їжу, доглядала свого чоловіка ОСОБА_6, навіть самостійно поралась у палісаднику біля під'їзду. Також всі допитані свідки, в тому числі і позивач та відповідач пояснили суду, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будь-якої сторонньої фінансової допомоги, в тому від них, як доньок також не потребували, оскільки отримували достатню пенсію, при цьому навіть навпаки надавали таку фінансову допомогу їм та онукам.

Разом з тим, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №0014443 від 30.10.2008 року та інших матеріалів справи - виписки з амбулаторної карти, епікризів хворого ОСОБА_6, вбачається, що батько сторін по даній справі - ОСОБА_6, дійсно за життя був визнаний інвалідом 1 групи та як зазначено в цих документах потребував стороннього догляду.

При цьому допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до смерті своєї дружини ОСОБА_5 постійно проживав в АДРЕСА_4 разом з останньою, яка і доглядала за ним, при цьому він пересувався по квартирі самостійно за допомогою палиці, в разі необхідності в цьому йому допомагала дружина ОСОБА_5, також дружина допомагала йому виходити на вулицю. Інколи в цьому допомагали і сусіди, також постійно до батьків навідувалися і обидві доньки: ОСОБА_1 частіше, а ОСОБА_3 рідше, які теж допомагали своїм батькам за мірою потреби. Після смерті дружини в період з ІНФОРМАЦІЯ_4 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року за батьком доглядала донька ОСОБА_1, при цьому інша донька ОСОБА_3 також навідувалася до нього, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_9, яка доглядала за ОСОБА_6 кілька днів до його смерті.

Таким чином, будь яких даних про те, що покійні батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звертались до своїх доньок за допомогою, в тому числі до відповідача ОСОБА_3, а остання не надала такої допомоги, в матеріалах справи не має, також це невідомо про такі факти жодному з допитаних 9-ти свідків по справі, в тому числі і сама позивачка ОСОБА_1 не наводила таких фактів.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає тільки в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується тільки умисною формою вини.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові роз'яснив, що при застосуванні правила ч.5 ст.1224 ЦК України, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Проте судом не встановлено жодних фактів, які б свідчили про те, що спадкодавці ОСОБА_6 та ОСОБА_5, яка повністю самостійно забезпечувала умови свого життя та життя свого чоловіка, і які отримували певну допомогу від рідних, додатково потребували її та просили про неї ще й відповідача, та що остання, маючи таку змогу надати батькові допомогу, ухилялася від її надання.

За змістом ч.5 ст.1224 ЦК України лише при одночасному настанні викладених вище обставин і доведеності зазначених вище фактів в їх сукупності, спадкоємець може бути усунений судом від права на спадщину.

Однак таких сукупних обставин судом не встановлено. Крім того, позивачем не доведено, що спадкодавці потребували та просили певної допомоги саме від відповідача - доньки ОСОБА_3 і що остання мала можливість її надати, проте умисно ухилялася від обов'язку щодо надання такої допомоги своїм батькам. Не підтвердили це і жоден з допитаних свідків по справі.

Сам по собі тільки один факт того, що відповідач ОСОБА_3 рідше спілкувався зі своїми батьками ніж позивач ОСОБА_1, є недостатнім для усунення її від права на спадкування на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України, оскільки дані обставини не свідчать про умисне ухилення відповідача від надання такої допомоги спадкодавцям, так і у справі відсутні докази того що батьки потребували такої допомоги в більшому розмірі, ніж той що їм надавався рідними.

При цьому сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК України(в ред. 2004р.), які діяли на день подачі позову до суду, так і ст.80, 81 ЦПК України(в ред. Від 15.12.2017р.), які діяли на час постановлення рішення, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61(82) ЦПК України , тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином будь-яких доказів того, що відповідач ОСОБА_3 ухилялись від надання допомоги померлим батькам, які потребували допомоги, матеріали справи не містять, не встановлено таких і в ході судового розгляду.

Крім того, матеріали справи також не містять і даних, що померлі батьки за своє життя звертались до відповідача ОСОБА_3 з проханням, щодо надання їм певної допомоги, а вона їм відмовила в цьому.

Один лише факт того, що після смерті матері і до смерті батька, в період з ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто тільки 25 днів, за батьком доглядала позивач ОСОБА_1, що не оспорюється самою відповідачкою, з посиланням на домовленість доглядати за батьком почергово, не може бути підставою для усунення відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України, оскільки дані обставини не свідчать про умисне ухилення відповідача від надання такої допомоги своєму батькові.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Таким чином оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.1224 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, ст.ст.7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя