Справа №295/5075/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупки І.Г.

секретаря Сидорець К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до суду з позовом мотивуючи тим, що 25 серпня 2011 року між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір б/н відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 17000,00 грн.

Оскільки позивач умови кредитного договору не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в 2017 році звернувся до суду про стягнення заборгованості в сумі 156 914,15 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 17.01.2018 року по справі №295/2107/17 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 25.08.2011 року у розмірі 45395,73 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сум 24854,48 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 17591,25 грн.; заборгованості за пенею в сумі 2950,00 грн..

Також, рішенням суду встановлено, що договір був укладений з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до кінця липня 2016 року.

Позивач вважає, що в зв'язку з припиненням строку дії кредитного договору та винесення судового рішення у справі №295/2107/17 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має права нараховувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції, пеню, тощо.

Позивач в судове засідання не з'явилась, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача Адаменко Т.С. в судове засідання не з'явилась, на адресу суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Оцінивши докази на підставі ст.263 ЦПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 17.01.2018 року по справі №295/2107/17 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення коштів було встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 25.08.2011 року уклали договір № б/н, за яким останній було надано кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Умови кредитного договору відповідач не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 156914 грн. 15 коп, що складається з наступного: із заборгованості за кредитом - 24854, 48 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 121161, 38 грн; заборгованості за пенею та комісією - 2950, 00 грн; штрафу (фіксована складова) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова)- 7448, 29 грн.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.

Підписавши 25 серпня 2011 року Анкету-Заяву, ОСОБА_1 приєдналася до запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк» Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах і Правилах надання банківських послуг та користування платіжною карткою, ОСОБА_1 і укладення кредитного договору саме таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також відповідно до даної анкети-заяви, відповідач сама запропонувала вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Банку, складовими частинами договору.

Умови кредитного договору позичальник не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 156914 грн. 15 коп, що складається з наступного: із заборгованості за кредитом - 24854, 48 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 121161, 38 грн; заборгованості за пенею та комісією - 2950, 00 грн; штрафу (фіксована складова) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова)- 7448, 29 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.01.2018 року по справі №295/2107/17 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 25.08.2011 року у розмірі 45395,73 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сум 24854,48 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 17591,25 грн.; заборгованості за пенею в сумі 2950,00 грн..

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На даний час, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.01.2018 року не виконано, як вбачається з довідки від 24.04.2018 року, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» продовжує нараховувати заборгованість за договором.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Входячи з наведеного, оскільки судове рішення від 17.01.2018 року року про стягнення кредитної заборгованості з позивача не виконано Банк має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

Також, зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного суду України від, яка викладена в постановах від . 21 вересня 2018 у справі за № 6-1252цс16, від 25 травня 2016 року . у справі за № 6-157цс16.

Отже, твердження позивача, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання законом не передбачено є помилковим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові - судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладається на позивача.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку, а також, врахувавши обставини справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 16, 526, 626-631, 633, 1058-1060 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору припиненим, відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя І.Г. Перекупка