Справа № 180/1533/18
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01 серпня 2018 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Нанічкіна Н.М., оглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1,

ВСТАНОВИЛА:

Заява підлягає поверненню заявнику як така, що подана з порушенням вимог п.4, п.5, ч.2 ст.163, п.1, п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України.

Відповідно до вказаної статті у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, яким заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

До позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору, яка значно перевищує суму, яку необхідно було сплатити при подачі заяви.

Надане платіжне доручення № 602 (№153243932) від 27 грудня 2016 року на суму 689,00 гривень не може вважатися належним підтвердженням сплати судового збору за подачу майже через два роки після сплати заяви про видачу судового наказу: заявником не надано доказів, що йому не було повернуто вказану суму із бюджету.

Статтею 161 ЦПК встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» визначено, що відсутність документів, які підтверджують наявність субєктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують право вимоги, вказує на наявність спору про право. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

З розрахунку заборгованості за спожитий газ вбачається, що за липень 2016 року споживачу ОСОБА_1 нараховано 55,03 гривень за спожитий газ, у серпні 2016 року йому нараховано 3883,41 грн.

В заяві не зазначено причину нарахування ОСОБА_1 за один місяць розміру спожитого газу, який в рази перевищує розмір платежів, нарахованих за попередній місяць, тобто не зазначено обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника.

Також, до заяви про видачу судового наказу не долучено письмових доказів, що підтверджують право вимоги нарахованої суми 3883,41 гривень.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.163, 165, 166, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» у видачі судового наказу простягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 01 серпня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_2