УХВАЛА

22 травня 2018 року місто Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Красновський В.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання спільної сумісної власності на квартиру та визначення її частки,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стороною позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить застосувати наслідки статті 235 ЦК України щодо удаваності правочину вчиненого з метою приховання іншого правочину, визнати договір дарування серії ВТК № 695475 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 договором купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Леніна (Соборна), 8, кв. 26; визнати квартиру за адресою: м. Херсон, вул. Леніна (Соборна), 8, кв. 26, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Леніна (Соборна), 8, кв. 26.

Представник позивача заперечувала проти прийняття заяви про збільшення позовних вимог, оскільки фактично змінюється предмет та підстави позову.

Дослідивши зміст поданої заяви про збільшення позовних вимог у сукупності зі змістом раніше поданого позову, заслухавши думку сторін і їх представників, суд, приходить до висновку, що подана заява спрямована на зміну предмету і підстав позову, що суперечить приписам ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання позивачем заяви.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Зокрема, у позивача суд повинен зясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підстави позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст позовних вимог ( який спосіб захисту права він обрав).

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що за поданою заявою позивач вимагає визнати удаваним договору дарування, оскарження якого не було предметом первісної вимоги, тобто заявлені вимоги, які перебувають поза межами спірних правовідносин у справі та спосіб захисту порушеного права є інший відмінний від первісно обраного способу, а тому така заява фактично є поданням іншого (ще одного) позову, що не відповідає приписам цивільного законодавства, а відтак в прийнятті заяви слід відмовити, а справа підлягає вирішенню за первісно заявленими вимогами. При цьому позивач не позбавлений права звернутися до суду з новим позовом в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись 49 ЦПК України,суд,

ухвалив:

В прийнятті заяви ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири до розгляду із поданим позовом, відмовити

Розяснити ОСОБА_3 право на подачу позову в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Прохоренко