Справа № 703/3327/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

з секретарем судового засідання Бондаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської сільської ради Смілянського району, третя особа: Смілянська державна районна адміністрація, про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Макіївської сільської ради Смілянського району про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Буда Макіївці Смілянського району померла ОСОБА_2, якій на праві власності належала земельна ділянка площею 1,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спадщину після неї прийняв її син і, відповідно, батько позивачки ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою, однак переоформити її не встиг.

ОСОБА_1 стверджує, що після батька вона прийняла спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном.

А тому просить визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

Одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв'язку з цим, постановою нотаріуса від 3 листопада 2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Суд залучив до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Смілянську державну районну адміністрацію.

В судове засідання сторони не з'явились, в направлених до суду заявах сторони та представник третьої особи просили розглянути справу у їх відсутності; позивач підтримав позов, відповідач позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Будо-Макіївці Смілянського району Черкаської області.

У відповідності з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 9 лютого 2004 року, ОСОБА_2 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,96 га в адмінмежах Макіївської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

28 лютого 1996 року секретарем виконкому Макіївської сільської ради було посвідчено заповіт ОСОБА_2, яким вона заповіла належний їй будинок ОСОБА_4 Щодо іншого майна розпорядження ОСОБА_2 відсутнє.

Як вбачається із спадкової справи, після ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_4 - за заповітом та ОСОБА_3 - за законом, який у відповідності з рішенням Смілянського районного суду по справі № 2-259/1996 був сином померлої. Їм, відповідно, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Черкаси. Як встановлено із свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16 грудня 2016 року, померлий доводився позивачці батьком.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР .

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки розпорядилась особистими речами померлого та предметами його домашнього вжитку. Вказані обставини підтверджуються довідкою та актом ОСББ «В. Ложешнікова-18» м. Черкаси.

У відповідності до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 554 ЦК України (в редакції 1963 року) було передбачено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Враховуючи, що заповітом ОСОБА_2 охоплено лише частину спадкового майна, інше майно підлягає спадкуванню за законом.

Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після ОСОБА_2 був її син ОСОБА_3

Оскільки ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) не допускалось прийняття спадщини під умовою або з застереженнями, ОСОБА_3 є таким, що прийняв усю спадщину за законом після ОСОБА_2

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. від 3 листопада 2017 року, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті її батька ОСОБА_3 було відмовлено у зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку не був отриманий ОСОБА_2 і його реєстрація була проведена після смерті власника.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п.11)

При таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті батька, є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на спадкове майно, що залишилися після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного та ст. 548, 549, 554 ЦК України (в редакції 1963 року), керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Макіївської сільської ради Смілянського району (місцезнаходження - с. Макіївка Смілянського району Черкаської області, вул. Центральна, 30, ), третя особа: Смілянська державна районна адміністрація (місцезнаходження - м. Сміла Черкаської області, вул. Незалежності, 37, ), про визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,96 га, розташовану в адмінмежах Макіївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, на яку 09 лютого 2004 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький