Номер провадження 2/201/729/2018
03 січня 2018 року Жовтневий районний суд
У складі: головуючого - судді Федорізева С.С.,
за участю секретаря судового засідання - Кияшко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особи - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачка ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, третя особи - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з моменту свого народження мешкає в квартирі АДРЕСА_1. З березня 2017 року ОСОБА_2 стала власницею квартири АДРЕСА_2. На даний час в квартирі зареєстровано три особи: відповідач -0 ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 та її малолітня дитина - ОСОБА_2. У травні 2016 року відповідач по справі виїхав з квартири, вивіз всі свої речі та став мешкати у іншому місці, де саме, ані їй, ані членам її родини не відомо. Тобто з травня 2016 року у зазначеній вище квартирі мешкає лише позивач разом зі своєю малолітньою дньовкою, ведуть господарство, сплачують комунальні послуги, в тому числі й за відповідача. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_3.
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 48)
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з?явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом напаравлення судової повістки, а також розміщенням оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» у № 100 від 26.12.2017 року (а.с.21,47. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність третіх осіб, за наявних у справі матеріалів
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира за адресою: АДРЕСА_3, яка на праві власності належить малолітній доньці позивачки по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підставі наданого суду Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 березня 2017 року № 82088083 (а.с. 8)
На даний час в квартирі зареєстровано три особи - позивачка ОСОБА_1, її малолітня донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та батько її доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорта відповідача по справі з відміткою про місце реєстирації, яким зазначено: АДРЕСА_3 (а.с. 12)
Відповідно до наданих суду документів, зокрема рапорту інспектора роти3 батальйону УЦПП у м. Дніпрі, лейтенанта поліції Садовник К.О.(а.с. 30) рапотру ст. ДРП Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, капітана поліції Позднякова С.В. (а.с. 31), пояснень ОСОБА_8 (а.с.32) вбачається, що відповідач по справі дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1, однак з почату літа 2016 року виїхав з зазначеної вище адреси та там більше там не проживає, нею не цікавиться, не несе витрати по її утриманню, та не є власником даної квартири.
Позивачка вважає, що реєстрація відповідача обмежує її право та право її малолітньої доньки, інтереси якої вона представляє, у праві розпорядження своєю власністю та накладає додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних платежів.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
ч. 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивністю і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.
На підставі вимог статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у Передбачених цим Кодексом випадках.
Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Судом встановлено, що відповідач з червня 2016 року за місцем своєї реєстрації, в квартирі, яка належить на праві власності малолітній доньці позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 не проживає, добровільно залишив спірну квартиру і на даний час проживає за іншою адресою, яка позивачці та її рідним не відома.
Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема рапорту інспектора роти3 батальйону УЦПП у м. Дніпрі, лейтенанта поліції Садовник К.О.(а.с. 30) рапотру ст. ДРП Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, капітана поліції Позднякова С.В. (а.с. 31), пояснень ОСОБА_8 (а.с.32).
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 протягом тривалого часу ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою відповідач не цікавиться.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, представником яких є ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16,29,317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 9,10,12,13,81,89,263, 259,263-265,272-273, 280-289,354 ЦПК України, Конституцією України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України", -
Позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особи - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_3.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 272, 273 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя -