КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/620/17
Провадження № 2/534/12/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі Крикливого В.В. Клімовій С.І.
з участю:позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
представників відповідача ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання спадкоємцем четвертої черги та надання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги,
ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати її спадкоємцем за законом четвертої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 та визнати за нею право на спадкування після померлого разом із спадкоємцями за законом першої черги (а.с.4).
Уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.64-65) ОСОБА_3. остаточно прохає суд визнати за нею право на спадкування за законом в четверту чергу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 та надати їй право на спадкування після померлого ОСОБА_7 разом із спадкоємцями за законом першої черги.
Заявлені вимоги вмотивовані позивачем наступними обставинами.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 73 трьох помер ОСОБА_7, який заповіту на випадок свої смерті не складав, тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого ОСОБА_5
Починаючи з жовтня 2010 року і по день смерті ОСОБА_7, тобто більше п'яти років, вони проживали однією сімєю як чоловік і жінка, але не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права і обов'язки. Протягом всього часу спільного проживання позивач доглядала ОСОБА_7, який через похилий вік та стан здоров'я перебував у безпорадному стані. Оскільки вони зі спадкодавцем проживали однією сімє'ю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини позивач прохає визнати її спадкоємцем за законом четвертої черги та з огляду на надання нею протягом тривалого часу вагомої допомоги ОСОБА_7, який мав тяжкі захворювання, та опікування останнім, позивач прохає суд надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями за законом першої черги.
Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 27.04.2017 року (а.с.16).
Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Додатково позивач зазначила, що померлий ОСОБА_7 мав низку захворювань і за станом здоров'я йому було важко виходити на вулицю, спускатись та підніматись по сходах, взагалі доглядати себе самостійно, тому позивачка постійно опікувалась ОСОБА_7 як дружина, доглядала його та надавала всіляку допомогу.
Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідач та його представник - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання, призначене на 20.02.2018 року, не з'явились, причини неявки не повідомили, із клопотання про відкладення справи розглядом не звертались. Окрім того, відповідач ОСОБА_5 без поважних причин не з'явився в судове засідання, призначене на 31 січня 2018 року.
За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Під час розгляду справи (у попередніх судових засіданнях) відповідач ОСОБА_5 заперечуючи проти викладених позивачем обставин, просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Стверджував, що мав з померлим батьком гарні відносини, вони часто спілкувались і він відвідував батька вдома, проте позивачку там ніколи не бачив. Дійсно його батько та ОСОБА_3 були знайомі, близько двох місяців вони мали стосунки, проте однією сім'єю ніколи не були.
З'ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши позиції сторін, показання свідків та дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 73 років помер ОСОБА_7, про що Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис за №451 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.5).
За наданою КЖРЕП №1 довідкою (а.с.8), на день смерті місце проживання ОСОБА_7 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.8). Разом із померлим за вказаною адресою на момент смерті була зареєстрована ОСОБА_3
Згідно із приєднаною до справи інформаційною довідкою №87989044 (а.с.30), станом на 25.05.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 із частками власності - ?.
Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с.35,36), після смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом Коваленком В.В. 03.04.2017 року заведена спадкова справа №13/2017. Заповітів на випадок свої смерті ОСОБА_7 не складав.
Виходячи із змісту повідомлення нотаріуса, адресованого на ім'я ОСОБА_3, за відсутності документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Сторони у справі у встановлений законом шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
Допитані в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідки надали наступні показання з приводу відомих їм у справі обставин:
Свідок ОСОБА_9 показав суду, що із померлим ОСОБА_10 був знайомий з 70-х років, вони разом працювали та товаришували. Із ОСОБА_3 познайомився у 2010 році, коли вона та ОСОБА_10 стали проживати разом як чоловік та дружина. З того часу почали спілкуватись, часто бачились разом святкували дні народження та й інші свята. Коли він приходив в гості до ОСОБА_10 в квартиру АДРЕСА_5, бачили, що позивачка господиня в домі, вона виконувала усю хатню роботу, ходила в магазин, готовила їжу, прибирала. Останнім часом ОСОБА_10 хворів і потребував сторонньої допомоги, останній навіть не міг самостійно одягнутись. В цей час йому постійно допомагала позивачка.
Свідок ОСОБА_11 показала, що знає ОСОБА_7 як друга її чоловіка, вони разом працювали. Десь у 2010 році ОСОБА_7 почав проживати разом із позивачкою, з того часу свідок почала спілкуватись з останньою. Син ОСОБА_7 (відповідач у справі) уваги батьку не приділяв, проживав окремо, й спілкувався виключно у разі, коли йому щось було потрібно від батька. Відносини між ОСОБА_7 та позивачкою склались гарні, вони разом приходили до них у гості, святкували Різдво, вони разом проживали по АДРЕСА_6. Позивачка, як дружина, займалась хатньою роботою, придбавала одяг для ОСОБА_7, останній мав зайву вагу і йому було важко пересуватись. Останній рік перед смертю ОСОБА_7 потребував сторонньої допомоги, на вулицю не виходив, самостійно не міг взутись, у нього були хворі ноги, тому довго стояти він не міг, здебільшого сидів чи лежав. Померлий ОСОБА_7 сам розповідав, що він не може самостійно себе обслуговувати і в цьому його допомагає ОСОБА_3
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що знає ОСОБА_3 останній 15 років. Вони були сусідами та й зараз підтримують дружні стосунки, зі ОСОБА_7 була знайома близько шести років, останні разом як сім'я жили у АДРЕСА_7 де позивачка має будинок. ОСОБА_10 за станом здоров'я не міг себе обслуговувати самостійно, навіть взутись та одягнутись.
Свідок ОСОБА_13 в суді показала, що працює медичною сестрою у міській лікарні, зараз у кардіологічному відділенні, а раніше працювала у відділенні неврології. У зв'язку із роботою вона особисто була знайома із ОСОБА_7 як пацієнтом, а з ОСОБА_3 познайомилась в той час як остання доглядала чоловіка у лікарні. Сина ОСОБА_7 у лікарні вона ніколи не бачила, батька він не навідував. Останні чотири роки перед смертю, ОСОБА_7 майже кожного місяця знаходився на стаціонарному лікуванні в різних відділеннях, протягом 2014-2015 років він лікувався у кардіологічному відділенні. Весь час у лікарні ОСОБА_7 доглядала ОСОБА_3, вона придбавала необхідні ліки, кормила його, купала. Самостійно ОСОБА_7 себе обслуговувати не міг, в кращому випадку він міг тільки дотягнутись до тумбочки біля ліжка, щоб попити води. Весь медичний персонал знав ОСОБА_3 та ОСОБА_7 як подружжя, між ними були теплі відносини.
Свідок ОСОБА_14 показав, що знає ОСОБА_3 з 2006 року. Вони проживають в одному дворі та він товаришує із внуком останньої. Приблизно з 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 почали проживали разом як подружжя, вони мешкали у селі та по АДРЕСА_8. Свідок неодноразово, разом із внуком ОСОБА_3, допомагав позивачці по господарству у селі, в цей час там же знаходився і ОСОБА_7 Протягом останнього року, перед смертю ОСОБА_7, ОСОБА_14 неодноразово допомагав транспортувати ОСОБА_7 до лікарні, останній не міг навіть взутись (зав'язати шнурки), йому було важко нахилятись. Були й такі випадки, коли йому телефонувала ОСОБА_3 й прохала допомогти їй «витягнути» померлого з ванної (ОСОБА_7 мав велику вагу). Господарством займалась ОСОБА_15, вона ж придбавала ліки, зі сторони було видно, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 живуть однією сім'єю - як чоловік та дружина.
Розглянувши справу в межах заявлених вимог та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного та Сімейного Кодексів України, також судом взято роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування».
За положеннями ч.ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.
Разом з тим, згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім'ї: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом.
Виходячи із змісту ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
За нормою ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. До спадкоємців другої черги законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно із ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю.
Ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.
Відповідно до пункту 21 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.
Аналізуючи викладене суд зазначає, що особу, яка проживала з померлим однією сім'єю, законодавцем віднесено до четвертої черги спадкоємців за законом.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання позивачки разом із спадкодавцем однією сімє'ю, а від так вимога ОСОБА_3 про визнання за нею права на спадкування за законом в четверту чергу є обґрунтованою.
Вирішуючи позов в частині надання позивачці права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, суд виходить з наступного.
Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
Виходячи із змісту ст.1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини.
Між тим, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина 2 статті 1259).
Отже, надання права на спадкування разом із спадкоємцями попередньої черги, законодавчо пов'язано із наданням протягом тривалого часу спадкоємцем допомоги спадкодавцеві, який перебував у безпорадному стані. При цьому безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Згідно із приєднаними до справи письмовими матеріалами (а.с.37-53), у період 2011-2016 років ОСОБА_7 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у Горішньоплавнівській (Комсомольській) міській лікарні, вказані обставини підтверджуються відповідними виписними епікризами з історії хвороби. Виходячи із наданих медичних закладом епікризів, ОСОБА_7 мав низку хронічних захворювань, в тому числі страждав на гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, пієлонефрит, хронічну ниркову недостатність, гострий тромбофлебіт, хронічну венозну недостатність ІІ-ІІІ ступеня, ішемічну хворобу серця, серцеву недостатність, серцеву астму.
Згідно з даними виписки з медичної картки хворого (а.с.44), у період часу з 10.05.2013 року по 27.05.2013 року ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з приводу бешихи лівої гомілки, еритематозної форми, посттромбофлебічного синдрому лівої нижньої кінцівки, набряково-больової форми, хронічної лімфо венозної недостатності тощо. Вказані медичні дані узгоджуються із показаннями свідків щодо неспроможності ОСОБА_7 довго стояти на ногах та набряк кінцівок.
Відповідно до повідомлення Центру первинної медично-санітарної допомоги м.Горішні Плавні від 18.10.2017 року (а.с.81), враховуючи встановлені ОСОБА_7 діагнози, останній за станом здоров'я не мав можливості самостійно себе обслуговувати та протягом останніх п'яти років свого життя потребував стороннього догляду.
Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що досліджені письмові докази у сукупності із показаннями свідків, дійсно підтверджують факт перебування померлого ОСОБА_7 протягом тривалого часу у безпорадному стані, потреби у сторонньому догляду та надання такої допомоги останньому протягом цього часу саме позичкою ОСОБА_3
З наведених вище обставин суд вважає позов ОСОБА_3 обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,3,21,74 СК України, ст.ст.1216,1217,1258, 1259,1261, 1264 ЦК України, ст.ст.213, 256 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_3 право на спадкування за законом в четверту чергу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надати ОСОБА_3 право на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі спадкоємцями за законом першої черги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Відомості про учасників справи:

позивачка: ОСОБА_3, адреса: 39803, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_5, адреса: 39801, АДРЕСА_3;

Суддя В.В. Крикливий

Повний текст судового рішення виготовлено 26.02.2018 троку.