Справа № 466/1014/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

секретаря с/з Семків Х.І.,

за участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк», ПрАТ «Страхова компанія «Дельта» про розірвання договору та визнання договорів недійсними, -

у с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк», ПрАТ «Страхова компанія «Дельта» про розірвання договору та визнання договорів недійсними в якій просить суд ухвалити рішення про розірвання Договору №ВМ-512L від 15.02.2014 року укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3; визнати недійсними Договір споживчого кредиту №002-13109-150214 від 15 лютого 2014 року та Договір про відкриття поточного рахунку №004-13109-150214 від 15 лютого 2014 року укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3; визнати недійсним Договір добровільного страхування без номера від 15.02.2014 року укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дельта» та ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що між ним та ФОП ОСОБА_4 укладено договір №ВМ-512L від 15.02.2014 року про індивідуальне замовлення ПВХ конструкцій, однак просить його розірвати з тих підстав, що станом на момент подання позову даний договір в повному обсязі не виконаний відповідачем, товар зазначений в цьому договорі не виготовлений і не поставлений. Також зазначає, що 15.02.2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір споживчого кредиту №002-13109-150214 та Договір про відкриття споживчого кредиту №004-13109-150214 від 15.02.2014 року, однак оскільки сторонами не були підписано всіх сторінок договорів, то ці договори слід вважати не укладеними. Також між ПАТ «Страхова компанія «Дельта» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування без номеру від 15.02.2014 року, який також слід вважати неукладеним оскільки сторонами не було підписано всіх сторінок договору.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору №01-02/2017 про надання безоплатної правової допомоги від 01.02.2017 року /а.с.43-46/ позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не прибув, однак скерував на адресу заперечення на позовну заяву, яке долучено до матеріалів справи /том 1 а.с.225-232, том 2 а.с.7-14/ просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач приватний підприємець ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, заперечень на позовну заяву ним не було подано.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дельта» в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, заперечень ним до суду не було подано, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 15.02.2014р. між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № ВМ-512L на виготовлення ПВХ конструкцій / том.1 а.с.16/, договір споживчого кредиту з ПАТ «Дельта Банк» № 002-13109-150214 від 15.02.14р. /том 1 а.с.17-18/, договір про відкриття поточного рахунку з ПАТ «Дельта Банк» № 004-13109-1502014 від 15.02.14р. /том 1 а.с.1-20/ та договір добровільного страхування з ПАТ «Страхова компанія «Дельта» № 002-13109-150214 /том.21-22/.

Як встановлено судом, на виконання вказаних умов договорів ПАТ «Дельта Банк» було надано кредитні кошти ОСОБА_3 , які за умовами договору були перераховані ФОП ОСОБА_5 Оспорювані договори були власноручно підписані позивачем в офісі останнього.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.1 ст.638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В судовому засіданні позивач та представник позивача посилався як підставу визнання договорів неукладеними недотримання сторонами письмової форми згаданих вище правочинів, а саме сторонами не підписано всіх сторінок даних договорів, оскільки підписано тільки останні сторінки, однак суд не бере до уваги посилання позивача на даний факт, оскільки факт укладення даних договорів визнано та встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 15.11.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31.03.2016 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізо- ваного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15.11.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31.03.2016 року залишено без змін. Судовими рішення встановлено, що позивач був ознайомлений з умовами договорів та підписав такі власноручно. Зазначене підтверджується і Заявою №002-13109-150214 від 15 лютого 2014 ОСОБА_3 щодо розуміння та згоди на укладення договору (т.2 а.с.16,17).

Позивач як на підставу задоволення позову посилається на те, що 28.02.14 направив до банку у встановлений термін письмову заяву про відкликання своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту (т.2 а.с.54). Однак, суд не приймає до уваги заяву з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України "Про захист прав споживачів" прописана процедура відмови від кредиту. Так, згідно ч.6 ст.11 Закону у редакції статті 11, яка діяла на час подання заяви про відкликання згоди, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Матеріалами справи підтверджено, що кредитні кошти банком надані 15.02.14 і на час направлення заяви - 28.02.14 та на час розгляду справи існує заборгованість як тіла кредиту, так і відсотків (т.2 а.с.18-20).

Крім того, вироком Залізничного районного суду м.Львова від 06.10.15р. ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190 КК України та засуджено до 4-х років позбавлення волі. Зокрема встановлено, що ОСОБА_4, 15.02.2014 року, перебуваючи в офісі, що на пл. Князя Святослава, 11 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, повторно, шляхом обману, під приводом організування роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій згідно договору (індивідуальний номер замовлення ВМ-512 L) від 15.02.2014р., укладеного із ОСОБА_3, отримавши від останнього шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно- обчислювальної техніки, грошові кошти у сумі 10 704 гривень, не виконав роботу передбачену договором, при цьому, уникаючи зустрічі із потерпілим, вказані грошові кошти на його вимогу не повернув, спричинивши таким чином останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також, даним вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 10 852,13 грн. матеріальної шкоди та 10 852,13 грн. моральної шкоди. У позовній заяві, з якою ОСОБА_3 звернувся до Залізничного райсуду м.Львова як потерпілий у кримінальному провадженні, останній зазначає, що спричинена йому матеріальна шкода - це кошти, які він змушений буде платити на виконання умов договору, укладеного ним з ПАТ «Дельта Банк» 15.02.14 р. Підставою для задоволення моральної шкоди крім інших, цивільний позивач у кримінальному провадженні зазначає /справа №466/8502/14 а.с. 73-76/ ту обставину, що кредитним договором встановлено приховані проценти, комісії та інші платежі, які йому в подальшому слід буде сплачувати.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи те, що вирок Залізничного районного суду м.Львова від 06.10.2015р. щодо ОСОБА_4, яким задоволено і цивільний позов ОСОБА_3 не оскаржу- вався та набрав законної сили, безпідставною на думку суду є вимога позивача про визнання недійсними оскаржуваних договорів та стягнення на виконання вимог ст. 216 ЦК України з ОСОБА_4 в користь ПАТ«Дельта Банк» одержаної суми кредиту

На підставі ст.ст.81,82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов є безпідставний та необґрунтований і не підлягає до задоволення.

У разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк», ПрАТ «Страхова компанія «Дельта» про розірвання Договору №ВМ-512L від 15.02.2014 року укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3; визнання недійсними Договору споживчого кредиту №002-13109-150214 від 15 лютого 2014 року та Договору про відкриття поточного рахунку №004-13109-150214 від 15 лютого 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3; визнання недійсним Договору добровільного страхування без номера від 15.02.2014 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дельта» та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя П. С. Невойт