Справа № 681/312/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року. Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Горгулько Н.А.,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, його представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження в місті ОСОБА_6 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обгрунтування позовних вимог вказав, що в 2003 році він придбав металевий причіп самоскид ПСТ-6, який в подальшому перегнав і зберігав за адресою: вул.Залізнична, б.131 в м.Полонне Хмельницької області. В січні 2014 року до нього зателефонував ОСОБА_4, який просив у нього взяти причіп для користування, але він відмовив. Одразу після цього причіп було викрадено. Він звернувся до правоохоронних органів, де було порушено кримінальне провадження по вказаному факту. 29 листопада 2017 року постановою старшого слідчого Полонського відділення Шепетівського відділу поліції закрито кримінальне провадження по даному факту у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ст.356 КК України. Просить зобовязати ОСОБА_4 передати йому автопричіп-самоскид ПСТ-6, а у разі, якщо він незаконно розпорядився ним або знищив, стягнути його вартість у розмірі матеріальної шкоди 96000 грн. та моральної шкоди 35000 грн.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову. Зокрема відповідач пояснював, що ОСОБА_6 дав йому свого причепа за домовленістю між ними. Забирав цей причеп тракторист, якого він просив поїхати його забрати. Цей причеп дуже довго в нього стояв, потім він перевіз його в Новоселицю та поставив для ОСОБА_7 на зберігання. Він неодноразово телефонував позивачу щоб той забрав у нього причеп. Сам причеп не повертав, тому що не було куди повертати.

Заслухавши сторони, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

9 вересня 2003 року ОСОБА_6 придбав у товариства з обмеженою відповідальністю «АСС» причіп самоскид ПСТ-6 за 15850 грн., що підтверджується видатковою накладною №2323 від 9 вересня 2003 р. (а.с.9)

З матеріалів кримінального провадження №0000327 вбачається, що заяву ОСОБА_3 по даному факту було внесено до ЄРДР 05.07.2016 р. 29.11.2017 р. дане провадження постановою старшого слідчого СВ Полонського ВП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області закрите у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що дійсно ОСОБА_4 просив його забрати причеп до себе. Даний причіп знаходився у нього біля одного року, а в подальшому ОСОБА_7 здав його на металобрухт так, як ОСОБА_4 заборгував йому 12000 грн.

Відповідно дост.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Згідно пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статтей 387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, ще застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч.3 ст.397 ЦК України).

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно дост. 387 ЦК Україниособа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

В силу п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Оскільки судом встановлено, що причіп, який належить для ОСОБА_3 відсутній, тому позов підлягає до задоволення в частині повернення його вартості позивачу.

При визначенні вартості причіпа суд бере до уваги видаткову накладну №2323 від 09.09.2003 року, оскільки будь-яких інших довідок вартості такого причіпу сторонами не надано. Виписок про вартість причепу в сумі 96000 грн. суд до уваги не бере, оскільки позивачем надано роздруківки з інтернету про вартість нового причіпу з аналогічними характеристиками без урахування зносу.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

При визначенні моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок протиправних дій відповідача щодо неповерненням ним причіпа позивач отримав глибоку психологічну травму внаслідок неможливості ним продовження здійснення підприємницької діяльності, а отже і заробітку. Тому з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, наявних підстав для зменшення розміру відшкодування у відповідності до ст. 1193 ЦК України, з врахуванням особи відповідача та його матеріального і сімейного стану, суд вважає, що суму моральної шкоди має бути зменшено та її розмір суд визначає у розмірі 5000 грн.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись наведеним та з врахуванням вимог ст.ст. 2, 81, 141, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 задоволити часково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 15850 (пятнадцять тисяч вісімсот пятдесят) грн. вартості причіпа самоскида ПСТ-6 та 5000 (пять тисяч) грн. в рахунок моральної шкоди, а всього 20850 (двадцять тисяч вісімсот пятдесят) грн. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3, місце проживання: поштовий індекс 30500 АДРЕСА_1, місце реєстрації: Київська область, Обухівський район, вул.Нова, буд.15, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: поштовий індекс 30536 с.Кіпченці, вул. І.Франка, 44, Полонського району, Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст складено 08.06.2018 р.

Суддя Полонського

районного суду: ОСОБА_8