Справа № 645/341/18
Провадження № 2-о/645/36/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту народження дитини - ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Донецьку Донецької області.

В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що є батьком дитини - ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Донецьку Донецької області. Отримати свідоцтво про народження доньки у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану не вбачається можливим, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України. ОСОБА_1 зазначив, що встановлення факту народження доньки необхідно для державної реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи заяви підтримав, просив її задовольнити та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, яка є матір'ю дитини - ОСОБА_3, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Донецьку Донецької області. Проте, Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації народження доньки, оскільки медичне свідоцтво про народження ОСОБА_3, яке видане у м. Донецьку, не тягне правових наслідків. Заявник зазначив, що встановлення факту народження дитини необхідно для державної реєстрації її народження в органах реєстрації актів цивільного стану України.

В судове засідання представник заінтересованої особи: Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, надав письмові пояснення, якими зазначив, що медичне свідоцтво про народження ОСОБА_3 не є правовою підставою для реєстрації народження дитини.

Заінтересована особа: ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні доводи заяви свого чоловіка - ОСОБА_1 підтримала та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Донецьку Донецької області вона народила доньку - ОСОБА_3, батьком якої є заявник. Отримати свідоцтво про народження дитини неможливо, оскільки медичне свідоцтво про народження доньки не створює правових наслідків.

Суд, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи - ОСОБА_2, дослідивши наявні в матеріалах справи доказі в їх сукупності, приходить до наступного.

За нормою ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 від 20 грудня 2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 грудня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис за № 278.

Відповідно до копії Медичного свідоцтва про народження № 377, виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 року Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства за формою № 103/у, ІНФОРМАЦІЯ_6 року у ОСОБА_2 народилася дівчинка.

Положеннями ст. 133 СК України визначено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Народження фізичної особи та її походження, відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України, підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Реєстрація народження дитини, згідно ст. 144 СК України, провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження. Батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати її народження в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання батьками цього обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Статтею 7 Закону України "Про громадянство України" чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

У пункті 1, глави 1, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) зазначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Пунктом 2, глави 1, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (вищезазначена форма №103-l/o).

Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Частиною другою статті 319 ЦПК України закріплено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Судовим розглядом встановлено, що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини - ОСОБА_3 через те, що медичне свідоцтво про її народження не є правовою підставою для реєстрації народження дитини (Лист № 916/15.1-04-01 від 23 січня 2017 року).

Встановлення факту народження доньки необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини.

З огляду на наведене, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263, 263-265, 317, 319 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року у місті Донецьку Донецької області у матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, та батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

Копію рішення направити до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області для негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Заінтересована особа: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення буде складено 24 січня 2018 року.

Суддя - І.В. Ульяніч