УХВАЛА

іменем України

"10" січня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2017 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж п'ять днів з дня отримання заявником ухвали.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України.

Згідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату позивачем судового збору.

Згідно акту № 139 від 26 версеня 2017 року під час розкриття конверту, який надійшов від ОСОБА_1 у додатку виявлено відсутність квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000,00 грн.), а за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збірсплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних (640,00 грн.).

Як роз'яснено в абз. 1 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відповідно до абз. 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено три вимоги майнового характеру та чотири вимоги немайнового характеру, проте не надано жодних документів, які підтверджують сплату судового збору, або звільнення її від сплати судового збору.

Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір відповідно до вимог ст. 4 Закону Україхни «Про судовий збір» за вимоги майнового характеру, в розмірі 8 000,00 грн., а також за чотири вимоги немайнового характеру у розмірі 640,00 грн. за кожну вимогу, або надати докази, що підтверджують звільнення її від сплати судового збору.

15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

09 жовтня 2017 року позивачу направлено копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року для відома.

Копія ухвали від 09 жовтня 2017 року не вручена позивачу з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України (в редакції станом на 15 грудня 2017 року) учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Отже, станом на 10 січня 2018 року позивач не усунув недоліки, що викладені в ухвалі суду від 09 жовтня 2017 року.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України (в редакції станом на 15 грудня 2017 року), якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України (в редакції станом на 15 грудня 2017 року) встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 185, 353 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності, вважати такою, що не подана та повернути позивачу.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя Н.Є.Арапіна