Справа № 594/889/18
Провадження № 2/594/536/2018
У Х В А Л А

15 серпня 2018 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В. ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Борщівського районного округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Борщівського районного округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договору дарування ? частки домоволодіння № 63, яке розташоване в м.Борщеві по вул. С.Крушельницької Борщівського району Тернопільської області, укладеного 30 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1428.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 серпня 2018 року визначено головуючим в цивільній справі № 594/889/18 суддю Губіш О.А.

13 серпня 2018 року суддя Губіш О.А. постановила ухвалу і задовольнила свою заяву про самовідвід з тих підстав, що наприкінці травня 2018 року ОСОБА_2 намагалася отримати в неї консультацію щодо своєї поведінки при вирішенні спору в суді, а також щодо вибору представника з числа адвокатів. Крім того, вона підтримує дружні стосунки з онуком позивача ОСОБА_5

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2018 року визначено головуючим в цивільній справі № 594/889/18 суддю Чир П.В.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Рішенням Борщівського районного суду, головуючий суддя Чир П.В., від 03.11.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано недійсним договір дарування ? частини домоволодіння № 63, яке розташоване в м.Борщеві по вул. С.Крушельницької Борщівського району Тернопільської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений 09 квітня 2009 року державним нотаріусом ОСОБА_6 Борщівської державної нотаріальної контори Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №1-500. Визнано недійсним договір дарування ? частини житлового будинку № 63, з господарською будівлею, що знаходиться по вул. С.Крушельницької в м.Борщеві Тернопільської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений 16 травня 2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_4М Борщівського районного нотаріального округу Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 367.

В мотивувальній частині даного рішення зазначено, що оспорюваний договір дарування від 09 квітня 2009 року не відповідає інтересам позивача ОСОБА_1, оскільки, як вона вказала, наміру дарувати частини будинку не мала і не розуміла, що укладає саме договір дарування. Іншого житла вона не має і дарувати єдине житло та залишатися без місця проживання та майна в безпорадному стані, наміру не мала. Позивач ОСОБА_1 є похилого віку, інвалідом І-ї групи загального захворювання та потребує у зв'язку із цим догляду й сторонньої допомоги, спірна ? частина житлового будинку по вул.С.Крушельницької, 63 м.Борщів є єдиним житлом для неї в якому вона продовжує проживати після укладення договору дарування та сплачувати всі платежі і тому суд вважав, що фактично передача частки житлового будинку відповідачу не відбулася.

Суд врахував, що на час укладення договору дарування 09 квітня 2009 року ОСОБА_1 було 80 років і своє рішення суд мотивував доказами, які вказували на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Станом на 30 серпня 2017 року, дату укладення оспорюваного договору, ОСОБА_1 було 89 років і в позовній заяві вона знову вказує на помилку та фактично, обґрунтовуючи позов, переписує рішення суду від 03.11.2016 року.

Отже, в рішенні суду від 03.11.2016 року мною, суддею Чир П.В., висловлено думку як щодо помилки ОСОБА_1 при укладенні договору 09 квітня 2009 року, так і думку щодо неможливості укладення нею в такому віці договору дарування свого житлового будинку, а тому такі обставини можуть викликати сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених в статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Виходячи з наведеного вище, з метою гарантування неупередженості та обєктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в обєктивності та неупередженості головуючого у справі як судді, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керучись ст.ст. 36,40 ЦПК Укрїни,

У Х В А Л И В :

Заяву судді Чир П.В. про самовідвід задовольнити.

Справу передати в канцелярію суду для повторного визначення судді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: