АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 641/268/18

провадження № 22ц/790/3506/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

імена (найменування сторін)

позивач - ОСОБА_1,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року в складі судді Курганникової О.А.,

у с т а н о в и в:

В січні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулися у суд із позовом до Приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» (далі - ПП «ЮК «Право Груп») про розірвання договорів про надання юридичних послуг.

Позовна заява мотивована тим, що 13 травня 2011 року та 13 серпня 2011 року укладено Договори, відповідно до умов яких Приватне підприємство «Юридична Компанія «Приватна виконавча служба» (далі - ПП «ЮК «Приватна виконавча служба»), правонаступником якої є ПП «ЮК «Право Груп», зобов'язалося надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 консультації та юридичні послуги щодо захисту інтересів останніх в правоохоронних органах, органах державної влади, на підприємствах, організаціях, установах усіх форм власності та підпорядкування, а також державних виконавчих службах, судах загальної юрисдикції, Апеляційному, Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному суді та господарських судах України стосовно виконання виконавчих листів № 2-418/2010 від 02 березня 2011 року, № 2-418/2010 від 24 березня 2010 року, № 2-41/2010 від 24 березня 2010 року, № 2-418/2010 від 17 серпня 2010 року.

07 вересня 2012 року укладено Договір № 14/2012, відповідно до умов якого ПП «ЮК «Право Груп» (виконавець) зобов'язалося надати ОСОБА_1 консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останньої в правоохоронних органах, органах державної влади, на підприємствах, організаціях, установах усіх форм власності та підпорядкування, а також державних виконавчих службах, судах загальної юрисдикції, Апеляційному, Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному суді та господарських судах України.

Виконавчі листи, які були предметом вказаних договорів, пред'являлися до примусового виконання Комінтернівським відділом державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківські області (далі - Комінтернівський ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області). Постановою державного виконавця Попляк В.В. від 11 вересня 2014 року виконавчий лист № 2-418/2010 від 24 березня 2010 року повернуто стягувачеві на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Постановами державного виконавця Бєляєва М.В. від 06 серпня 2015 року та державного виконавця Попляк В.В. від 14 червня 2013 року виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів № 2-41 від 01 червня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 39 647 грн. 50 коп., № 2-418 від 20 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 216 грн. 70 коп. та № 2-418 від 27 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ? частини вартості автомобіля ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 11 250 грн. 00 коп. закінчені з підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначали, що у зв'язку з закінченням виконавчих проваджень перестав існувати предмет договору, ПП «ЮК «Приватна виконавча служба», правонаступником якої є ПП «ЮК «Право Груп», до Комінтернівського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_1 не зверталось. Рішенням суду відповідачу було відмовлено у стягненні заборгованості за вказаними договорами з позивачів у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Крім того, під час розгляду справи за позовом ПП «ЮК «Право Груп» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та фіктивним правочином ОСОБА_6 - директором ПП «ЮК «Право Груп» було розголошено інформацію щодо здійснення представницьких послуг та інформацію особистого та сімейного характеру щодо позивачів, згоду на розголошення якої вони не надавали. Посилаючись на вказані обставини, просили розірвати вказані договори про надання юридичних послуг.

13 березня 2018 року ПП «ЮК «Право Груп» подало відзив на позов, в якому просило відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що підстави для розірвання вказаних договорів відсутні. ПП «ЮК «Право Груп» належним чином виконало свої зобов'язання щодо надання юридичних послуг. Однак ОСОБА_1 були допущені порушення виконання своїх зобов'язань за Договором від 07 вересня 2012 року № 14/2012, а саме - зобов'язань по оплаті отриманих юридичних послуг, що призвело до існуючої заборгованості, яка на даний час не сплачена.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов не є доведеним.

16 травня 2018 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що після розголошення конфіденційної інформації між сторонами не можуть існувати довірчі відносини, що унеможливлює продовження договірних відносин. При цьому апеляційна скарга містить доводи, аналогічні доводам позову.

02 липня 2018 року ПП «ЮК «Право Груп» подало відзив на апеляційну, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 903 ЦК України визначено, що у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов'язаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 905 ЦК України).

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (стаття 907 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги.

Згідно із Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Також вищевказаний Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Водночас договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики , пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Таким чином, вищевказаний договір передбачає права та обов'язки кожної сторони, а саме адвоката - надати правову допомогу та захист, а клієнта - сплатити надання правової допомоги.

Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Крім того, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката України.

Матеріали справи свідчать, що 13 травня 2011 року та 13 серпня 2011 року

укладено Договори, відповідно до умов яких ПП «ЮК «Приватна виконавча служба», правонаступником якої є ПП «ЮК «Право Груп», зобов'язалося надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 консультації та юридичні послуги щодо захисту інтересів останніх в правоохоронних органах, органах державної влади, на підприємствах, організаціях, установах усіх форм власності та підпорядкування, а також державних виконавчих службах, судах загальної юрисдикції, Апеляційному, Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному суді та господарських судах України стосовно виконання виконавчих листів № 2-418/2010 від 02 березня 2011 року, № 2-418/2010 від 24 березня 2010 року, № 2-41/2010 від 24 березня 2010 року, № 2-418/2010 від 17 серпня 2010 року.

07 вересня 2012 року укладено Договір № 14/2012, відповідно до умов якого ПП «ЮК «Право Груп» (виконавець) зобов'язалося надати ОСОБА_1 консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останньої в правоохоронних органах, органах державної влади, на підприємствах, організаціях, установах усіх форм власності та підпорядкування, а також державних виконавчих службах, судах загальної юрисдикції, Апеляційному, Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному суді та господарських судах України (а. с. 9-11).

Згідно з укладеними вказаними договорами до складу юридичних послуг входить усне та письмове консультування з юридичних питань; складання необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв тощо; надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів замовника в правоохоронних органах, органах судової влади, державних виконавчих службах; особиста участь та представництво замовника в правоохоронних органах, судах загальної юрисдикції, державних виконавчих службах, апеляційних судах, Верховному суді України, Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Загальна ціна зазначених вище послуг визначена: в угоді від 13 травня 2011 року та від 13 серпня 2011 року - у розмірі 1 500 грн. 00 коп. на місяць до 01 числа кожного місяця; в угоді від 07 вересня 2012 року - за домовленістю, яка повинна здійснюватися згідно з окремим додатком, який є невід'ємною частиною цього договору, та який сторони зобов'язалися не розголошувати іншим особам, надавши йому статус комерційної конфіденційної інформації.

Сторони погодили строки дії договорів та зазначили, що вказані договори набувають чинності з моменту їх підписання і діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цими договорами; початок виконання робіт визначається з моменту набрання цими договорами чинності; закінчення робіт з консультування та надання юридичних послуг визначається моментом підписання акта прийому-передачі виконаних робіт або акта прийому-передачі матеріалів справи (пункти 2 Договорів від 13 травня 2011 року та 13 серпня 2011 року, підпункти 2.2., 2.3. пункту 8 Договору від 07 вересня 2012 року № 14/2012).

Виконавчі листи, які були предметом вказаних договорів, пред'являлися до примусового виконання Комінтернівським ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області. Постановою державного виконавця Попляк В.В. від 11 вересня 2014 року виконавчий лист № 2-418/2010 від 24 березня 2010 року повернуто стягувачеві на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Постановами державного виконавця Бєляєва М.В. від 06 серпня 2015 року та державного виконавця Попляк В.В. від 14 червня 2013 року виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів № 2-41 від 01 червня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 39 647 грн. 50 коп., № 2-418 від 20 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 216 грн. 70 коп. та № 2-418 від 27 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ? частини вартості автомобіля ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 11 250 грн. 00 коп. закінчені з підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Питання щодо належного виконання обов'язків за вищевказаними договорами були предметом судового розгляду.

Так, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2017 року позов ПП «Право Груп» задоволено частково. Стягнуто заборгованість: з ОСОБА_1 на користь ПП «Право Груп» - за договором про надання юридичних послуг від 13 травня 2011 року в розмірі 21 400 грн. 00 коп. за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року; з ОСОБА_1 на користь ПП «Право Груп» - за договором про надання юридичних послуг від 07 вересня 2012 року в розмірі 3 785 грн. 00 коп. за період з листопада 2014 року по серпень 2015 року; з ОСОБА_2 на користь ПП «Право Груп» - за договором про надання юридичних послуг від13 серпня 2011 року в розмірі 38 250 грн. 00 коп. за період з квітня 2013 року по серпень 2015 року. Вирішено питання про судові витрати. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договорів припиненими відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2017 року скасовано. В задоволенні позову ПП «ЮК «Право Груп» відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові ПП «ЮК «Право Груп», суд апеляційної інстанції вказав, що будь-яких доказів на підтвердження виконання виконавцем умов договору за надання юридичних послуг у повному обсязі суду не надано. Відповідні акти прийому-передачі, які б свідчили про виконання виконавцем за цими договорами усіх взятих на себе обов'язків позивач не надав. Про часткове виконання зазначених вище договорів відповідачі не заперечували, про що свідчить часткова оплата роботи виконавця.

Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміни або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визначає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для розірвання вищевказаних договорів про надання юридичних послуг.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності предметів договорів у зв'язку з закінченням виконавчих проваджень не можуть бути прийняті до уваги. Положеннями спірних договорів сторони визначили закінчення робіт з консультування та надання юридичних послуг моментом підписання акта прийому-передачі виконаних робіт або акта прийому-передачі матеріалів справи. На час звернення до суду з даним позовом відповідні акти прийому-передачі, які б свідчили про неналежне виконання виконавцем за цими договорами усіх взятих на себе обов'язків, складено не було. Умови спірних договорів не оспорені. При цьому факт часткового виконання зазначених вище договорів встановлено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року.

Посилання на розголошення ОСОБА_6 - директором ПП «ЮК «Право Груп» під час розгляду справи за позовом ПП «ЮК «Право Груп» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та фіктивним правочином інформації щодо здійснення представницьких послуг та інформації особистого та сімейного характеру щодо позивачів, згоду на розголошення якої вони не надавали, не ґрунтується на законі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди у зв'язку з порушенням особистих немайнових прав, а саме - у зв'язку з розголошення ОСОБА_6 - директором ПП «ЮК «Право Груп» під час розгляду справи за позовом ПП «ЮК «Право Груп» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та фіктивним правочином інформації щодо здійснення представницьких послуг та інформації особистого та сімейного характеру щодо позивачів, згоду на розголошення якої вони не надавали, було відмовлено. Рішення набрало законної сили.

За правилами частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, які ним огрунтовано спростовано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Овсяннікова

І.С.Сащенко