Справа № 462/2482/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1095/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Апеляційного суду Львівської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ПАТ «Ідея Банк» 06.06.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 27.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 220.106.78558. Згідно з п. п. 1.1. та 1.2. Кредитного договору банк надав кредит ОСОБА_3 в розмірі 12750.00 грн. строком на 60 місяців. За договором банк виконав свої зобов'язання. Позичальник ОСОБА_3 зобов'язався повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3померла. Станом на день її смерті існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 12523.00 грн. Банк, як кредитор, в порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України 07.04.2016 року звернувся до П'ятої Львівської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців про невиконані зобов'язання спадкодавця ОСОБА_3 та наявність кредитної заборгованості перед Банком. Банк, як кредитор, звернувся до нотаріальної контори з претензією до спадкоємця про невиконання зобов'язання спадкодавця. 16.12.2017 року надійшов лист від нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2. Просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 12423,03 грн. з яких: основний борг - 10 858,48 грн., прострочений борг - 1552.83 грн., прострочені проценти - 11,72 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року у позові Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив ПАТ «Ідея Банк», подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України позивач пропустив строк пред'явлення вимоги до спадкоємця майна потерпілої ОСОБА_3, оскільки з 30 березня 2016 року, часу його повідомлення банк про смерть матері, сплило більше аніж 6 місяців. Так, на думку апелянта, відповідачем не надано суду доказів, а судом не встановлено обставин, які б підтверджували, доводили пропуск позивачем шестимісячного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців померлої ОСОБА_3 в порядку ст. 1281 ЦК України. Звертає увагу на те, що законодавство не містить будь - яких вимог до форми і змісту вимоги кредитора. Вказана позовна заява не була і не є вимогою в порядку ст. 1281 ЦК України, а способом захисту позивача в судовому порядку відновити порушене його право в порядку ст. 16 ЦК України. Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався. Так, відмовляючи в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором виходив з того, що згідно до вимог ст. 1281 ЦК України позивач пропустив строк пред'явлення вимоги до спадкоємця майна померлої ОСОБА_3, оскільки з 30 березня 2016 року, часу повідомлення ОСОБА_2 позивача про смерть його матері - ОСОБА_3, сплило більш ніж 6 місяців.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається наступне.

27.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №220.106.78558.

Згідно з п. п. 1.1. та 1.2. Кредитного договору банк надає кредит ОСОБА_3 в розмірі 12750.00 грн. строком на 60 місяців.

З довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором, вбачається, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість становить 12523.00 грн., а саме 12426.00 грн. - основного боргу, 85.21 грн. - прострочений борг, 11,72 грн. - прострочені проценти.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 24 березня 2016 року у віці 50 років, про що зроблений актовий запис за №147 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції .

30 березня 2016 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до Голови правління ПАТ «Ідея Банк» з повідомленням про смерть позичальниці ОСОБА_3 та надав копію свідоцтва про смерть, що підтверджується наданою копією заяви.

07.04.2016 року банк звернувся до П'ятої Львівської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців про невиконані зобов'язання спадкодавця ОСОБА_3 та наявність кредитної заборгованості перед банком.

13 лютого 2017 П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою відповідачу видано Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, а саме на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1. Квартира складається з двох житлових кімнат та кухні загальною площею 59.9 кв. м.

16.12.2017 року надійшов лист від нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2. Просить стягнути з ОСОБА_2

З довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_3 вбачається, що станом на 31.05.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 12423,03 грн. з яких: основний борг - 10 858,48 грн., прострочений борг - 1552.83 грн., прострочені проценти - 11,72 грн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов'язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (ст. ст. 1216, 1218 ЦК України). Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням (ухвала Верховного Суду України від 6 липня 2011 р. у справі № 6-25785св09).

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

При цьому згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Недотримання вказаних строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15.

В той же час зазначена норма не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Таким чином, пред'явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Проте суд першої інстанції не врахував, що банк через нотаріуса надіслав претензію щодо наявності заборгованості за кредитним договором з дотриманням строків, визначених ст. 1281 ЦК України, тому відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до переконання, що позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є підставним та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому згідно положень пп. 2, п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору з позовних заяв майнового характеру, які подаються до суду юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно пп.6 п.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

На підставі викладеного з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» необхідно стягнути 1600 грн. судового збору сплаченого останнім за подання позову до суду першої інстанції та 2400.00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень п. 2 ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»слід задовольнити, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегіясуддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»- задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»12423,03 грн. (дванадцять тисяч чотириста двадцять чотири гривні три копійки) заборгованості за кредитним договором № 220.106.78558 від 27 листопада 2015 року, яка існувала станом на 24 березня 2016 року і складається з : основниого боргу в сумі 10 858,48 грн., простроченого боргу в сумі 1552,83 грн. та прострочених процентів в сумі 11,72 грн. .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» 1600 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот грн.. 00 коп.) судового збору, сплаченого останнім за подання позову до суду першої інстанції та 2400.00 грн. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 червня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.