Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2807/16-ц
У Х В А Л А

26 липня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.,

при секретарі Мелещенко О.В.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернулась ОСОБА_3 з заявою про перегляд рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2016 по справі № 2/711/1141/16 у зв»язку з нововиявленими обставинами на підставі витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ. Заяву мотивує тим, що у судовому засіданні позивач наголошував на тому, що кошти на купівлю квартири були надагі кожгим з подружжя порівну, а сааме з продажу спадкового будинку в смт. Драбів та з продажу власного автомобіля та заощаджень, при цьому ніяких доказів щодо власності автомобіля позивач до позовної заяви та до справи не надав. ОСОБА_4 власного автомобілю до шлюбу не мав. Таким чином, мотивований висновок суду першої інстанції, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами за спільні кошти подружжя та є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не відповідає дійсності, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2016 року по справі №2/711/1141/16 винесене на припущенні і ґрунтується тільки на поясненнях позивача, тому рішення, підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами. Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Обставини, які стали ОСОБА_3 відомі 22 лютого 2018 року мають істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення судового рішення, але не були їй відомі. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Нововиявлені обставини які існували на час ухвалення судового рішення, але не були відомі отримані 22 лютого 2018 року і підтверджуватися фактичними даними, а саме: витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Таким чином, суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а саме: на підставі того факту, що суддями не було досліджено на доказах чи дійсно рахувався за позивачем у власності автомобіль до одруження. Статтею 432 ЦПК України визначено конкретні підстави для такого перегляду, а саме з підстав визначених в ч. 2 цієї статті можливий перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з наступних підстав. Після ухвалення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, а саме «25» жовтня 2017 року (постанову отримала поштою 07.12.2017 року), мені стали відомі обставини, які є істотними для справи, що не були встановлені судом і не могли бути мені відомі під час розгляду цієї справи. Так сталось, що заявнику знайомі у 2018 році порадили звернутися до правоохоронних органів із запитом, яке нерухоме майно рахується за позивачем. ОСОБА_3 17.02.2018 року звернулася із запитом до територіального сервісного центру №7141 РСЦ МВС в Черкаській області. 22 лютого 2018 року на запит отримала витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ вих. №31/23/41 - 333 стосовно зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_4 З витягу стало відомо, що до 2002 року за ОСОБА_4 не числилось жодного транспортного засобу. Як зясувалось з витягу, починаючи з 2002 року ОСОБА_4 придбав наступні транспортні засоби, що є сумісною власністю подружжя і які не були встановлені судом при розгляді справи і, про які не було мені відомо, а саме: автомобіль ЗАЗ 1102, причеп моделі ПФ-01 Фермер, моторолер, HONDA AF 24, YAMAHF GEAR. З витягу вбачається, що до одруження у власності ОСОБА_4 ніякого особистого автомобіля не рахувалось, а тому висновок суду ґрунтується тільки на поясненнях позивача, що фактично є припущенням. Таким чином, позивач увів суд в оману щодо автомобілю, який начебто рахувався за ним у власності до одруження, а тому виявив неповагу до суду та до Інших учасників судового процесу щодо повного та об'єктивного встановлення всіх обставин справи. За введення суду в оману щодо винні особи несуть відповідальність, встановлену законом відповідно до вимог ч.4 ст.44 ЦПК України. При цьому, суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував наведене спільне майно, про яке ОСОБА_3 стало відомо з витягу від 22 лютого 2018 року, що є істотними обставинами справи які не були встановлені судом першої інстанції. Зазначає, що якби ОСОБА_3 було відомо про автомобілі, то тоді вона мала право при розгляді справи звернутися до суду з клопотанням про поділ вищеперерахованих транспортних засобів, як сумісно нажитого майна. Разом з тим, висновок суду Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2016 року по справі №2/711/1141/16 ґрунтуються на припущеннях, оскільки докази, які б свідчили про наявність у власності ОСОБА_4 до одруження автомобіля (довідки з поліції, рік випуску автомобіля, марка та інше) у матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до незаконного рішення, оскільки правових підстав та належних доказів для визнання права особистої приватної власності позивача на автомобіль, матеріали справи не містять. Вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановления правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про наявність у заявниці гарантованого законодавством права на 100% частку квартири, яка набута (джерело набуття, - це продаж спадщини) за її власні грошові кошти, отримані від продажу належної їй спадщини (будинку в смт. Драбів). Даний факт, підтверджується технічними паспортами (додаток) договорами які знаходяться в справі. Тому, відповідно до частини першої ст. 24 КпШС України, ст.57 СК України, вважає, що квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_3 та поділу не підлягає, оскільки квартира не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Окрім того, у справі відсутній договір між подружжям в якому було б визначено, що квартира придбана внаслідок спільної праці членів сім'ї і, що квартира є спільною сумісною власністю. Проте, вищеперераховане майно з витягу, є спільною сумісною власністю. У пункті 9 Постанови № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (чинному на дату виникнення спірних правовідносин) Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Окрім того, якщо головуючим буде встановлено, що квартира була придбана не за спільні сімейні кошти, а за особисті кошти одного з подружжя, то таке майно не підлягає поділу і у позові позивачеві слід відмовити. При цьому, суд не взяв до уваги інтереси неповнолітньої дитини яка проживає за даною адресою та хворіє за наслідками ЧМТ. Крім того, позивач має борг по виплаті елементів (тридцяти пяти тисяч), а ще визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 22 ст. 125 КК України (додаток). У поданій заяві просила задовольнити її заяву та скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2016 року по справі №2/711/1141/16 за позовом ОСОБА_4 до мене ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя у зв'язку з нововиявленими обставинами, призначити справу до нового розгляду.

Заявник та її захисник у судовому засіданні підтримали заяву та просили скасувати винесене рішення від 17.08.2016. Додатково ОСОБА_3 пояснила, що під час розгляду справи по суті мала представника, яка їй не запропонувала зробити витяг щодо наявних транспортних засобів у ОСОБА_4 до укладання шлюбу.

ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо задоволення заяви. Пояснили, що долучена довідка не є нововиявленою обставиною.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2016 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволити, визнати право власності за ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати право власності за ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою Вищиго спеціалізованого суду України від 16.12.2016 рішення апеляційного суду Черкаської області від 25.10.2016 скасовано та залишено в силі рішення Придніпровського районного судум. Черкаси від 17.09.2016.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано, зокрема, з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

ОСОБА_3 посилається на отримання витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ про наявність транспортних засобів у ОСОБА_4 як на нововиявлену. З матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_3 (відповідачу у справі) про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів) стало відомо 22.02.2018.

Однак, доводи заявниці про те, що нещодавно їй стало відомо про відсутність у володінні транспортних засобів у ОСОБА_4 до шлюбу не заслуговують на увагу, оскільки під час судового розгляду у суді першої інстанції та у своїй касаційній скарзі на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25.10.2016 позивач ОСОБА_4 зазначав, що частину коштів на купівлю квартири надав з коштів, які отримав після продажу власного автомобіля, а у апеляційній скарзі та в її доповненнях ОСОБА_3 неодноразово згадувала про те, що суду не надано жодних доказів надання позивачем ОСОБА_4 невистачаючої суми на купівлю квартири з коштів, за які придав автомобіль.

Виходячи з викладеного ОСОБА_3 знала про ті обставини, які вона вважає нововиявленими, ще під час розгляду справи у суді першої інстанції у 2016 році.

Отже з наведеного слідує, що ОСОБА_3, дізнавшись про існування обставин, які вона вважає нововиявленими, ще у 2016, звернулась до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами лише у 2018 році, тобто понад встановлений Кодексом строк. Таким чином пропустивши строк подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Частинами 1 та 2 статті 423 ЦПК України встановлено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч.4,5 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 зі справи № 3-108гс14: «До нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи».

Посилання ОСОБА_3 на вказані обставини, як на нововиявлені, фактично є новим доказом в справі, подати який відповідач мала можливість відповідно до ст. 11 ЦПК України ( в редакції до 15.12.2017 року), або заявити про його витребування.

Враховуючи викладене та у відповідності до ст. 423 ЦПК України обставини наведені заявником в заяві не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник та його представник не довели у судовому засіданні жодних обставин, із наявністю яких закон пов»язує необхідність перегляду та скасування судового рішення, заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Відповідно до ч 4 ст. 429 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 423, 429 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено 31.07.2018

Головуючий: ОСОБА_5