Постанова

Іменем України

7 лютого 2018 року

м. Київ

справа №739/500/16-ц

провадження № 61-1947св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. і., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Відділ державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції,

адвокат заявника - Костюченко Владислав Костянтинович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 27 квітня 2016 року в складі головуючого судді Лакізи Г. П., суддів: Скрипки А. А., Шевченка В. М., у справі за скаргою ОСОБА_4 на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції про обчислення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції про обчислення розміру аліментів, що стягуються з нього за виконавчим листом за листопад 2014 року в сумі 1 326 грн 48 коп. та за грудень 2014 року в сумі 3 316 грн 22 коп.

В обґрунтування позовних вимог указував, що з нього за рішенням суду стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання їхніх спільних дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку.

Зазначав, що державним виконавцем за листопад та грудень 2014 року було нараховано аліменти в сумі 1 326 грн 48 коп та 3 316 грн 22 коп. відповідно. При цьому державним виконавцем не було враховано, що розмір аліментів має обраховуватись не з його валового доходу як фізичної особи - підприємця ( далі - ФОП), а з його чистого доходу з урахуванням сум утриманих податків та сплачених соціальних внесків, відомості про які містяться у персоніфікованому обліку Пенсійного фонду України. Вважаючи, що розмір його аліментів повинен складати 771 грн 60 коп. на місяць, просив зобов'язати державного виконавця усунути допущене порушення, визначивши розмір аліментів виходячи з інформації про його доходи, що містяться в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 1 квітня 2016 року в складі судді Лукаш Н. Я., скаргу ОСОБА_4 задоволено. Визнано неправомірним рішення державного виконавця Відділудержавної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції Ляшок О.Б. про нарахування у рамках виконавчого провадження за виконавчим листом від 23 грудня 2014 року аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 за листопад та грудень 2014 року в сумі 4 462 грн 70 коп. Зобов'язано державного виконавця Ляшок О. Б. здійснити розрахунок аліментів за листопад та грудень 2014 року виходячи з фактичного доходу, отриманого ОСОБА_4 протягом листопада - грудня 2014 року відповідно.

Ухвалюючи рішення про задоволення скарги ОСОБА_4, районний суд дійшов висновку, що при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, державний виконавець повинен виходити з фактичного доходу, отриманого платником аліментів, а не з валового доходу, отриманого останнім як ФОП.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27 квітня 2016 року ухвалу районного суду скасовано, в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що утримання аліментів з ФОП визначається шляхом зменшення суми його валового доходу за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційний відрахувань, що документально підтверджені. При цьому апеляційний суд вказав на відсутність в матеріалах справи будь-яких даних про розмір валових витрат та сум амортизаційних відрахувань, крім даних про сплату ОСОБА_4 єдиного податку та єдиного соціального внеску.

У травні 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки валовий дохід для ФОП є виручка від продажу товарів, з якої необхідно сплатити витрати за оренду приміщення, заробітну плату та інше, а аліменти повинні обчислюватися саме із суми, яка залишається після утримання всіх цих платежів.

25 травня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в даній справі та витребувано матеріали справи з Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 січня 2017 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом від 23 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з відомостями Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_4 є ФОП, який працює на єдиному податку та є платником П групи, податковим (звітним) періодом для нього є календарний рік. Валовий дохід ОСОБА_4 за 2014 рік складає 128 000 грн. За цей рік ним сплачено 2 338 грн. 56 коп. єдиного податку та 5 071 грн. 80 коп. єдиного соціального внеску.

Державним виконавцем визначено, що розмір аліментів, які підлягають сплаті за спірний період виходячи з валового доходу боржника за 2014 рік в розмірі 128 000 грн за вирахуванням 2 338 грн 56 грн. єдиного податку та 5071 грн 80 коп. складає 4 642 грн. 70 коп. При цьому аліменти за листопад 2014 року нараховані за неповний місяць - з 19 листопада.

Оскільки боржник сплатив аліменти за листопад та грудень 2014 року в сумі 1 900 грн., заборгованість зі сплати аліментів за цей період державним виконавцем обчислено у розмірі 2 742 грн. 70 коп.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Частиною сьомою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи-підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених статтею 184 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно з пунктом 7.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості зі сплати аліментів повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишились після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Відповідно до підпункту 16 пункту 1, пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності; при цьому утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень з боку державного виконавця щодо нарахування розміру аліментів, виходячи з суми доходу боржника після утримання з цього доходу податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

При цьому доводи касаційної скарги про те, що розмір аліментів повинен обраховуватися з доходів, відомості про які містяться у персоніфікованому обліку Пенсійного фонду України не можна брати до уваги, оскільки зазначені відомості призначені для обчислення внесків для призначення пенсії саме ОСОБА_4

Апеляційний суд розглянув дану справу в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В.П. Курило