ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/810/17,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за договором б/н від 10.06.2010 року, в сумі 50890,52 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600 гривень.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що між ним та відповідачем 10.06.2010 року, був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 12000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг між ним та банком. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписання вказаного договору є згодою відповідача прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Станом на 06.11.2017 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 50890,52 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 50890,52 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

04.12.2017 року, суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про ОСОБА_1, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи, згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України .

09.01.2018 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

09 січня 2018 року, по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачеві за адресою його реєстрації.

Представник позивача направила до суду письмове клопотання з проханням розглядати справу за відсутності представника банка, оскільки відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив. Наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

25.01.2018 року відповідач отримав копію позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» з додатками та надав відзив, згідно якого просив суд застосувати строк позовної давності, зазначив, що кредитний договір був укладений між банком та ним 10.06.2010 року, оскільки строк дії картки складає два роки, тому саме з цієї дати останньому було відомо про порушення його прав і з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, тобто з 12.06.2012 року, а банк звернувся до суду лише в кінці 2017 року. Крім того, позивачем здійснювалось нарахування незаконних платежів, умови договору є несправедливими, тому кредитний договір на відповідає вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», та завершився строк позовної давності, який почав спливати з моменту прострочення боржника з 12.06.2012 р. до 12.06.2015 року, тому просив у позові відмовити.

Позивачем надано відповідь на відзив де зазначено, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, він ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім того, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується її власним підписом у заявці про приєднання. Заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг. Тобто між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які вказують на вчинення двостороннього кредитного договору. Виконання відповідачем умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору, позичальник не звертався в банк за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився. Доказом підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. ЗУ «Про захист прав споживачів» визначає поняття споживчого кредиту, а у даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, тобто посилання відповідача в даному випадку на зазначений закон неправомірно. При підписанні кредитного договору сторони чітко та добровільно обумовили обсяг взаємних прав та обовязків, одночасно встановивши рівень відповідальності та порядок дій у разі порушення норм договору. Будь-яких дій, щодо введення відповідача в оману при укладенні кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк», як сторона договору, не вчиняв та будь-яких підтверджень в обмеженні останнього його можливості прочитати договір у момент підписання, він не надав. Позов про визнання недійсним кредитного договору в частині встановлення неустойки у вигляді пені відповідачем не заявлявся, а тому договір у цій частині є дійсним. На момент укладення кредитного договору, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту позичальнику, тобто відсутні підстави для визнання договору недійсним. Щодо пропуску ПАТ КБ «ПриватБанк» строків позовної давності для звернення до суду з позовом до відповідача, останнім були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком, він неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 27.12.2017 року, а позивач звернувся до суду 25.11.2017р. до спливу строку позовної давності

В період з 31.01.2018 року по 20.03.2018 року відповідач, ухилявся від явки в судові засідання, будучи належним чином повідомленим про місце час та дату судового розгляду, тому суд, виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі.

Суд, дослідивши докази в справі у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що відповідач підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг.

У заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов'язання банк перед відповідачем виконав.

Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 06.11.2017 року за ним утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 50890,52 грн.

Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Відповідно до ст. ст.525,526,629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору.

Факт виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанком» від 10.06.2010 року (а.с.9), витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду та витягом умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» (а.с. 10-25).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.06.2010 року, укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом ОСОБА_1, станом на 06.11.2017 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 50890,52 грн., яка складається з наступного: 10546,86 грн. тіло кредиту; 21393,39 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 16050,72 грн. - нарахована пеня; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 2399,55 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-8).

На підставі Статуту, ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником за всіма правами ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 31).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача, останнім суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Щодо вимог відповідача про застосування строків позовної давності відповідно, правила п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України не розповсюджуються на відсотки, оскільки стосуються лише неустойки (штрафу, пені). За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування строків позовної давності у розумінні ст. 258 ЦК України.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у примусовому порядку.

Відповідно до положень ст. ст.526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

За таких обставин правові підстави для стягнення штрафу у вигляді 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2399,55 грн. - процентна складова, відсутні.

На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.06.2010 року, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 47990,97 грн.

Доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності, передбачених ст. 256, 257 ЦК України, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідач періодично здійснював операції по погашенню заборгованості, останній платіж 27.12.2017 року, а з позовом позивач звернувся 25.11.2017 року, тобто в межах строків позовної давності.

Згідно платіжного доручення при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі1600 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 550, 610-612, 617, 629, 638, 1054 ЦК України ст.ст.12,13,81,141, 247, 263, 265,280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 51700, АДРЕСА_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № 3111 МФО № 305299, заборгованість по договору № б/н від 10.06.2010 р. на загальну суму 47990 (сорок сім тисяч девятсот девяносто девять ) гривень 97 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 51700, АДРЕСА_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № 3111 МФО № 305299, судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Вільногірського

міського суду ОСОБА_2