АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2792/18 Справа № 175/3529/17 Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради

на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2017 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задоволено.

Визнатино за ОСОБА_5, (ІПН НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 площею 0,0259 га кадастровий НОМЕР_2 за набувальною давністю.

В апеляційній скарзі Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року у справі №175/3529/17-ц та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 у повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року від інших учасників справи до суду не надходило.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач заволодів земельною ділянкою розташованою по АДРЕСА_1 площею 0,0259 га кадастровий № НОМЕР_2 добросовісно ще в 1995 році року відкрито та безперервно володіти нею, а в 2012 році позивач продовжив володіння цією земельною ділянкою і по сьогоднішній день відкрито і безперервно володіє нею, що взагалі складає 22 роки, то у позивача виникло право набуття вказаної земельної ділянку у власність за набувальною давністю, згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, на території автозаправної станції WOG, що розташована в смт.Ювілейне (Слобожанське), укладено попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, що розташовані по АДРЕСА_2 площею 0,0259 га та 0,0365 га відповідно.

Відповідно до цього договору сторони домовились про те, що основну угоду буде укладено в червні 2012 року.

На виконання умов попереднього договору 01.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 площею 0,0365 га, кадастровий НОМЕР_3, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шауловою М.О., та в подальшому право власності на цю земельну ділянку було зареєстровано за позивачем 14.03.2014 року.

При укладенні вказаного договору відповідач повідомив позивача про те, що земельна ділянка розташована по АДРЕСА_2 площею 0,0259 га кадастровийНОМЕР_2 фактично належить йому за набувальною давністю, так як він користується нею з 1995 року, як і ділянкою, яку він продав позивачу по нотаріально посвідченому договору, однак на земельну ділянку під НОМЕР_4 Дніпропетровська міська рада видала рішення про передачу її у власність відповідача, а на земельну ділянку НОМЕР_5 документи в роботі, а тому нотаріальний договір буде укладено після того, як відповідач набуде право власності на землю. При цьому позивач, як і відповідач, фактично добросовісно заволодівши земельною ділянкою під НОМЕР_5, продовжив відкрито та безперервно володіти нею.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Спеціальною нормою ст. 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом не враховано, що відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Разом з тим, згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 був власником земельної ділянки площею, 0,0365 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої по АДРЕСА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 29.10.2010. 01.06.2012 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0365 га, кадастровий НОМЕР_3, який посвідчено приватним нотаріусом Шауловою М.О.

Крім того, у матеріалах справи міститься попередній договір від 12.04.2012, укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідно до якого сторони зобов'язались у строк не пізніше 01.06.2012 укласти договір купівлі-продажу земельних ділянок, що розташовані по АДРЕСА_2, кадастрові номери НОМЕР_2, НОМЕР_3. Договір сторонами не підписаний.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи щодо спірної земельної ділянки площею 0,0259 га кадастровий НОМЕР_2.

Згідно з листом Дніпровської міської ради №7/21-26 від 05.01.2018, рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність/користування відсутні.

Таким чином, Дніпровською міською радою не приймалось рішення про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Отже, в порушення ст. 119 ЗК України, не враховано, що законодавством передбачено порядок набуття прав на земельну ділянку за набувальною давністю шляхом звернення до уповноваженого органу на розпорядження нею, а передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Виходячи з вимог вказаної правової норми, яка є спеціальною нормою, взагалі не передбачено можливості набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю за рішенням суду, оскільки таке право набувається виключно на підставі рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, визначеного саме ст. 122 ЗК України.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.07.2007 №8 «Про незалежність судової влади» не допускається постановлення рішень, що передбачають: неправомірне обмеження прав, свобод та законних інтересів інших осіб, у тому числі обмеження публічної компетенції державних органів, їх посадових чи службових осіб; задоволення вимог осіб, які не є суб'єктами відповідних правовідносин.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення в цивільній справі, суд обмежив компетенцію Дніпровської міської ради щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, вирішив питання що стосується її прав та обов'язків, навіть не залучивши її до участі у справі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради підлягає задоволенню, а заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року необхідно скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судові витрати в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради - задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судові витрати в розмірі 3000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича