АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/629/16-ц Номер провадження 22-ц/786/76/18Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Світанок» в особі голови ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року позивач звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до Новосанжарської РДА Полтавської області, Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько, ОСОБА_4. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) №227 орієнтовною площею 5,70 га, що розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель колективної власності. Спадкоємицею за законом після померлого ОСОБА_4 є позивач -ОСОБА_3.

З урахуванням наведеного прохала: встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доводиться померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 дочкою; визнати за ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) №227, що розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, орієнтованою площею 5,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності як за спадкоємицею за законом після померлого батька ОСОБА_4.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року позов ОСОБА_3 до Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, право на земельну частку (пай) №227 орієнтовною площею 5,70 га, що розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель колективної власності, як за спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4.

З цим рішенням не погодилось ФГ «Світанок» в особі голови ОСОБА_2, -особа, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, та в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що, оскільки позивачем не надано доказів щодо відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а саме відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то це є підставою для відмови в позові.

Зауважують, що, оскільки позивач не вчинила жодних дій, що свідчать про прийняття нею спадщини, передбачених ст.549 ЦК УРСР, то вона є такою, що відмовилась від її прийняття, а тому спадкове майно перейшло до держави.

Вказують, що місцевий суд при винесенні рішення керувався нормами ЦК України. які не підлягають до застосування у даних правовідносинах, які виникли до його прийняття. Окрім того, судом не було досліджено та встановлено наступні факти, що мають істотне значення для справи: чи було оформлено ОСОБА_4 право на земельну часту пай та зареєстровано у встановленому законом порядку, чи зверталась позивач до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину у передбаченому законом порядку та чи наявна у неї відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; який правовий статус даної земельної частки (паю); чи перебуває дана земельна частка (пай) у власності/користуванні інших осіб.

Вважають, що було пропущено строк на звернення до суду з вказаним позовом.

Окрім того, на думку апелянта, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_3 доводиться померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 дочкою, оскільки ім'я померлого не збігається з по-батькові позивача. Надані як доказ родинних відносин нотаріально завірені пояснення свідків нормами цивільного процесуального законодавства не передбачені, а тому судом до уваги прийматися не можуть.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, в Книзі записів актів громадянського стану про народження було вчинено актовий запис від 07.12.1955 року, згідно якого ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом (відновлене) про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно актового запису №7 в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Великокобеляцької сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 одружились 21.02.1976 року (Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №75 від 12.04.2016 року колективному сільськогосподарському підприємству «Попівське» виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_3 від 27.12.1995 року (а.с.9).

З довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 80 від 12.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_4, згідно додатку до Схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП «Попівське» Новосанжарського району Полтавської області, дійсно був внесений в уточнений список членів КСП «Попівське», які мають право на земельну частку (пай) (а.с.10).

Згідно викопіювання із плану Попівської сільської ради ОСОБА_4 передбачена для виділення земельна частка (пай) №227 орієнтовною площею 5,70 га, що розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11-12).

З довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 76 від 12.04.2016 року вбачається, що невитребувана земельна частка (пай) ОСОБА_4 знаходиться на території Попівської сільської ради за межами населених пунктів (а.с.8).

Відповідно до довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №74 від 12.04.2016 року, згідно запису погосподарської книги №10 особовий рахунок №562 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований і постійно проживав у АДРЕСА_1, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На день смерті з ним проживали: донька - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, внучка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7).

Згідно копії актового запису про смерть №20 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, виданого Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.24).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив встановленості факту того, що ОСОБА_4 та. ОСОБА_3 є батьком та дочкою, а тому остання має право на спадкове майно після померлого ОСОБА_4, а саме на вказану земельну ділянку.

Такі висновки місцевого суду не ґрунтуються на законі та не відповідають матеріалам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно ч.3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Як убачається зі свідоцтва (відновлене) про народження серії НОМЕР_1 від 07.12.1955 року про народження ОСОБА_3в графі «батько» вказано: «ОСОБА_5», тобто прізвище позивача відповідає прізвищу батька, а по-батькові не збігається з ім'ям померлого -ОСОБА_4.

Також, як убачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 (а.с.6) мати позивача - ОСОБА_10- одружилася з ОСОБА_4 (а не з ОСОБА_5) 21.02.1976 року, тобто через 39 років після народження ОСОБА_3

Оцінюючи довідку Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №74 від 12.04.2016 року, де зазначено, що, згідно запису погосподарської книги № 10 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований і постійно проживав у АДРЕСА_1, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на день смерті з ним проживала, зокрема, донька - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,. (а.с.7), колегія суддів не може визнати її належним доказом на підтвердження дійсності факту того, що ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_4, оскільки у даній довідці зазначено. що на момент смерті останнього з ним проживала ОСОБА_8, а не ОСОБА_11.

Окрім того, суду не надано жодних доказів спільного проживання та ведення спільного господарства позивача та ОСОБА_4, що у даному випадку могло підтверджувати наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Надані як доказ родинних відносин завірені секретарем Попівської сільської ради ОСОБА_12 пояснення свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 від 21.04.2016 року, колегією суддів до уваги не приймаються, з огляду на те, що вони є недопустимими доказами, оскільки їх одержано з порушенням встановленого законом порядку, визначеного ст.180 ЦПК України (в редакції, чинній на момент їх отримання).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи, того факту, що ОСОБА_4 є її батьком.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Норма статті 529 ЦК (1963 року) визначає, що, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого…

Відповідно до ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.549 ЦК).

У відповідності до ст.328 ЦК України (в редакції 2004 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як убачається з матеріалів справи позивачем не було надано доказів, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, а саме земельною часткою (паєм) №227 орієнтовною площею 5,70 га, що розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель колективної власності. Також, справа не містить відомостей про подання ОСОБА_3 до нотаріальній контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч.5 ст.555 ЦК (1963 року ) спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

В повідомленні в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області №1096/01-16 від 17.06.2016 року вказано, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась (а.с.26-27).

Таким чином, вказане спадкове майно, в порядку, визначеному законом. на момент відкриття спадщини перейшло до держави, а тому законних підстав для визнання за ОСОБА_3 права на вказану земельну частку (пай), колегія суддів не вбачає.

Окрім того, 12.03.2016 року між Новосанжарською РДА та ФГ «Світанок» було укладено договір оренди земельної частки (паю), згідно п.1 якого орендодавець передає на підставі розпорядження голови Новосанжарської РДА від №б/н, а орендар приймає в оренду земельну часту (пай) №227 реформованого КСП «Попівське» Попівської сільської ради розміром 5,70 га ріллі, вартістю 156172,12 грн., яка розташована в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом (а.с.55-56).

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги ФГ «Світанок» є слушними та такими, що заслуговують на увагу.

На підставі викладеного рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Новосанжарської РДА Полтавської області, Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до п.п.2,3.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.2,3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т АН О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Світанок» в особі голови ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун