Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1938/17
Провадження №: 2/332/41/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Безлер Л.В., при секретарі Жечевій А.В., розглянувши цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, -
Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, однак у видачі судового наказу було судом відмовлено.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 67,68 Житлового кодексу (далі ЖК) України, ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просив стягнути з відповідачів суму боргу у зазначеному вище розмірі, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-УІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу XIII «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неприбуття суд не сповістив, надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити.
Від представника відповідача ОСОБА_2Г- ОСОБА_5 надійшла заява про застосування позовної давності, в якій просила застосувати позовну давність щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 01.06.2007 року по 27.07.2014 року,оскільки позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем КП «Водоканал».
Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки.
За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».
У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Разом із тим, як свідчить детальний розрахунок суми заборгованості (а.с.4,5) розмір заборгованості за період описаний у позовній заяві (з 01.10.2014 по 01.11.2016) складає саме 7261,29 гривень.
Згідно зі ст.ст. |2, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст.ст. 13,81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
З урахуванням вищезазначених положень ЦПК України, суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог КП «Водоканал», а саме в межах стягнення заборгованості за період жовтень 2014 року по листопад 2016 р.
Крім того, відповідно до статті 256 ПК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.
Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).
У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з червня 2007р. не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого на виконання ухвали суду сплати за послуги відбулись у листопаді 2008 року , жовтні 2009 року та січні 2014 року.
Проте, до суду із даною позовною заявою позивач звернувся 28.07.2017 року тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до жовтня 2016 р.
За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
У даному випадку відповідач заявив про застосування позовної давності, що підтверджується його заявою від 30.05.2018 року.
Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку.
Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з червня 2007 р. по жовтень 2016 р. слід відмовити у звязку із пропуском позивачем позовної давності.
З урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період червня 2007р. по лютий 2017 р. задоволенню підлягають позовні вимоги за період з жовтня 2014 р. по листопад 2016 р. включно на суму 7261.29 грн.
Суд зауважує, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово- комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю.
Всупереч вимогам закону відповідач не здійснював оплату за послуги водопостачання та водовідведення, а тому в позивача наявні правові підстави для стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок несплати за надані послуги, а саме в межах строку позовної давності на суму 7261,29. за період жовтня 2014 р. жовтень 2016 р.
Крім того, судом враховується, що позивач звертався до суду із заявою про стягнення заборгованості з відповідача в порядку наказного провадження, проте ухвалою суду від 16 лютого 2017 р. у видачі судового наказу було відмовлено.
Таким чином, позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 345,60 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 12, ІЗ,]9, 76, 80. 89, 144, 142, 259, 265, 273 ЦПК України, суд
Позов комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість за послуги водопостачання та каналізації в сумі 7261 (сім тисяч двісті шістдесят одну) гривень 29 копійок, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 345.60 гривень у рівних частках.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положена» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Л.В. Безлер