Справа №592/8439/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Косолап М. М.
Номер провадження 22-ц/788/143/18 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

04 серпня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка передбачає умови приєднання до договору.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Позичальник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2017 року у неї виникла заборгованість в сумі 47862,98 грн., яка складається з: 3200 грн. - заборгованість за кредитом; 38507,80 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3399,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2255,38 грн. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 47862,98 грн. за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2011 року.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2011 року у розмірі 4936, 28 грн., з яких: 3200 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 1736 грн. 28 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 165 грн. 01 коп.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 280 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині зменшення заборгованості за відсотками та в частині відмови у стягненні комісії, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому посилається на роз'яснення п. 27 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються, як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. ст. 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами кредитного договору, позичальнику на кредитну картку був встановлений кредитний ліміт у розмірі 3200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, відповідно до якого, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2011 року утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2017 року складає 47862,98 грн., в тому числі: 3 200 грн. - заборгованість за кредитом; 38507,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3399,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2255,38 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5 - 7).

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, та стягуючи заборгованість за кредитом та за процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, право позивача порушене, а тому у останнього виникло право вимагати повернення суми кредиту з відповідними нарахуваннями.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені та комісії, штрафу, суд послався на те, що Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та самі Умови не містять таких умов, інших угод з цього приводу між сторонами укладено не було.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин з укладення кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, неустойки (пені, штрафу) у розмірі, визначеному кредитним договором, підписаним сторонами.

Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана ОСОБА_3, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу.

А представлені Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачем, не доводять про досягнення між сторонами у справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та комісії, штрафу на умовах, визначених цими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що заборгованість за процентами за користування кредитом складає саме 38507,80 грн., не заслуговує на увагу колегії суддів, оскільки суперечить приписам ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір відсотків, які відповідач повинна сплачувати за вказаним договором потрібно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України і сума відсотків за період з 31 липня 2014 року по 31 травня 2017 року, враховуючи облікову ставку НБУ складає саме 1736,28 грн.

Щодо стягнення пені та комісії, штрафу, то місцевий суд правильно визнав ці вимоги безпідставними, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інші угоди з цього приводу між сторонами укладено не було.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді -