Справа №581/810/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сізов Д. В.
Номер провадження 22-ц/788/129/18 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй на підставі сертифікату земельної частки, площею 3,42 умовних кадастрових гектарів, на території Колядинецької сільської ради.

Вказував, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є його необізнаність про існування у матері спадкового майна, оскільки проживав окремо від неї у м. Харкові, а про наявність майна дізнався від працівників Колядинецької сільської ради у жовтні 2017 року.

Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 тривалістю два місяці.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому зазначає, що він фактично успадкував майно, яке належало його матері ОСОБА_4 та відкрито користується ним. Вказує, що про належність його матері земельної частки (паю) площею 3,42 га йому стало відомо лише у жовтні 2017 році від працівників Колядинецької сільської ради. Отже вважає, що необізнаність про наявність спадкового майна є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката Маківського О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3 (а.с. 6).

13 грудня 1996 року на ім'я ОСОБА_4 виготовлено сертифікат, серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), площею 3, 42 га умовних кадастрових гектарів, належний їй як члену Акціонерно-пайового товариства закритого типу «Колядинецьке» (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с. 8).

З довідки Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 19 жовтня № 789 вбачається, що ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала в с. Колядинець Липоводолинського району (а.с. 9).

Згідно з довідкою Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 07 листопада 2017 року № 1308/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, відомості про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з нею та вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні. Заповіт від імені ОСОБА_4 відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався (а.с. 17).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів пропуску ним з поважних причин строку для прийняття спадщини.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим у справі обставинам і вимогам закону.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4, на день смерті спадкодавця з нею не проживав, є мешканцем м. Харкова.

У жовтні 2017 році Колядинецька сільська рада Липоводолинського району повідомила ОСОБА_3 про наявність земельної ділянки (паю), належної ОСОБА_4 за її життя (а.с. 35).

Крім того, як убачається з матеріалів справи, до 2017 року сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_4 зберігався в земельному відділі Липоводолинського району і у 2017 році був переданий до Колядинецької сільської ради з метою оформлення спадщини спадкоємцем ОСОБА_3 Орендна плата за користування земельним паєм не сплачувалася (а.с. 37).

Таким чином, колегія суддів вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов'язані з об'єктивними, непереборними та значущими перешкодами (необізнаність з фактичним обсягом спадкового майна) для вчинення цих дій.

На думку колегії суддів, подання ОСОБА_3 позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті його матері є єдиним ефективним способом захисту права позивача на спадщину на національному рівні у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов'язані практично забезпечувати відповідно до ст.1 цієї Конвенції та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, з огляду на однозначні положення ч.1 ст.1220, ч.3 ст.1223 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця, у ОСОБА_3, з урахуванням наведених ним переконливих мотивів у позові, виникло «законне сподівання» в успадкуванні прав на нерухоме майно від його померлої матері через визначення в судовому порядку додаткового строку на прийняття спадщини. Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст.1 Першого протоколу Конвенції (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вищевказаних обставин справи не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий :

Судді -