Постанова

Іменем України

09 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 133/66/17

провадження № 61-19716св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року, у складі судді Сєчко В. Л., та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року, у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Марчук В. С.,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на своє утримання.

Позов обґрунтовано тим, що 01 грудня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого мають дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від попереднього шлюбу позивач також має дочку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У грудні 2016 року подружжя припинило спільне проживання внаслідок погіршення стосунків, у зв'язку із чим ОСОБА_4 вимушена була переїхати разом із дітьми до своїх батьків.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійного заробітку не має.

Посилаючись на відсутність джерела доходів та можливість відповідача надавати належну матеріальну допомогу своїй дружині, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі ? частки від його заробітної плати щомісяця до досягнення їх дитиною трьох років.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_6 трирічного віку, починаючи з 12 січня

2017 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що право на утримання дружини, з якою проживає дитина, закріплено приписами СК України. Виходячи із працездатного віку відповідача, наявності у нього регулярного доходу, а також кредитних зобов'язань, сплати ним аліментів на їх спільну з позивачем дитину у розмірі ? частини доходу та відсутності на його утриманні інших осіб, судом визначено, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, має становити 1/6 частини його заробітку (доходів).

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити ухвалені у справі судові рішення в частині визначення розміру аліментів, стягнутих на її утримання, та змінити їх розмір з 1/6 на 1/4 частину доходів ОСОБА_5

Касаційна скарга позивача мотивована необґрунтованістю висновку місцевого суду, з яким погодився й апеляційний суд, стосовно зменшення розміру аліментів, порівняно з тим, про яке нею було зазначено у позовній заяві. ОСОБА_4, вказує, що наявність у відповідача кредитних зобов'язань, не може вважатись обставиною, яка впливає на визначення розміру стягнутих з нього аліментів, оскільки жодним чином не пов'язана з нею.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстровано між ними 01 грудня 2015 року. Від шлюбу мають дочку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка, на момент звернення до суду з позовом, проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні.

На виконання рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з частиною другою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частково задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на її утримання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, та з урахуванням законодавчих положень, обґрунтовано виходив з того, що малолітня дочка знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом з нею, а відповідач, маючи постійний дохід у вигляді заробітної плати, має можливість надавити таку допомогу у визначеному судом розмірі.

При цьому, судами вірно враховано обставини, що впливають на майновий стан відповідача, а саме: наявність в останнього зобов'язань по сплаті щомісячних платежів, на підставі укладеного з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного договору, а також стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

Доводи ОСОБА_4 щодо безпідставного визначення судом розміру стягнутих аліментів є необґрунтованими й такими, що направлені на переоцінку доказів і фактичних обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (частина перша і друга статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області

від 05 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області

від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська