Справа № 308/6771/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Коціпак З.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву Ужгородського міськвиконкому в інтересах дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідача - ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому в інтересах дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

Виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, розглянувши матеріали служби у справах дітей, щодо позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відмітив наступне:

Малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 27.04.2017 року, в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 1325.

Малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 27.04.2017 року, в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 1222.

Згідно доповідної лікаря педіатра Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні гр. ОСОБА_4 з 25.03.2017 року у відділенні старшого дитинства без супроводу матері перебували малолітні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, які були доставлені туди співробітниками Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції. Мати дітей гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за весь час перебування дітей в Ужгородській міській дитячій клінічній лікарні жодного разу не поцікавилась їх здоров'ям та не виходила на контакт з адміністрацією лікарні.

Відтак, 25.04.2017 року відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, були складені акти закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я №1 та №2.

Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24.05.2017 року №160 «Про надання статусу» малолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24.05.2017 року № 160 «Про направлення в Обласний будинок дитини» малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, направлено в Обласний будинок дитини м. Свалява на повне державне утримання як дітей, позбавлених батьківського піклування.

Службою у справах дітей Ужгородського міськвиконкому з'ясовано, що мати малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 виданий Ужгородським MB ГУ ДМС України в Закарпатській області 26.02.2015 року, зареєстрована в АДРЕСА_1 що підтверджується копією паспорта.

Мати дітей з'явилась до служби у справах дітей Ужгородського міськвиконкому лише 11 липня 2017 року по причині припинення їй виплат державних соціальних допомог у зв'язку з влаштуванням малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на повне державне утримання до Обласного будинку дитини м. Свалява. Попри прохання працівників служби у справах дітей вона відмовилась звернутись з заявою про повернення дітей в сім'ю, натомість наполягала на поверненні їй виплат державних соціальних допомог.

Факт залишення малолітніх дітей в лікарні свідчить про те, що мати дітей повністю самоусунулась від виховання та догляду щодо своїх дітей, не приймає жодної участі в житті дітей, не турбується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми, що порушує нормальне самоусвідомлення дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківські обов'язки по догляду за дітьми.

Все це свідчить про те, що мати дітей не бажає виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню своїх синів.

Відомості про батька дітей, згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану від 27.04.2017 року № 5 та № 9, внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Вищезазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання, лише за умови винної поведінки мами, свідомого нехтування нею своїх материнських обов'язків, у зв'язку з чим позивач просить суд позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідач в судове засідання повторно не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Клопотань про відкладення від неї не надходило.

Судове засідання у справі було призначене на 15.01.2018 року на 14 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно доповідної лікаря педіатра Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні гр. ОСОБА_4 з 25.03.2017 року у відділенні старшого дитинства без супроводу матері перебували малолітні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, які були доставлені туди співробітниками Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції. Мати дітей гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за весь час перебування дітей в Ужгородській міській дитячій клінічній лікарні жодного разу не поцікавилась їх здоров'ям та не виходила на контакт з адміністрацією лікарні.

25.04.2017 року відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, були складені акти закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я №1 та №2.

Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24.05.2017 року №160 «Про надання статусу» малолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24.05.2017 року № 160 «Про направлення в Обласний будинок дитини» малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, направлено в Обласний будинок дитини м. Свалява на повне державне утримання як дітей, позбавлених батьківського піклування.

Службою у справах дітей Ужгородського міськвиконкому з'ясовано, що мати малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 виданий Ужгородським MB ГУ ДМС України в Закарпатській області 26.02.2015 року, зареєстрована в АДРЕСА_1 що підтверджується копією паспорта.

Мати дітей з'явилась до служби у справах дітей Ужгородського міськвиконкому лише 11 липня 2017 року по причині припинення їй виплат державних соціальних допомог у зв'язку з влаштуванням малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на повне державне утримання до Обласного будинку дитини м. Свалява. Попри прохання працівників служби у справах дітей вона відмовилась звернутись з заявою про повернення дітей в сім'ю, натомість наполягала на поверненні їй виплат державних соціальних допомог.

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Матеріалами справи доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, залишила їх перебувати у лікарні та зовсім не цікавилася їх станом, не турбується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми, що порушує нормальне самоусвідомлення дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу а тому, для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, суд вважає, що позов у частині позбавлення батьківських прав слід задовольнити повністю та позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей.

Що ж стосується аліментів на утримання малолітньої дитини суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2018 рік з 1 січня 2018 року для дитини віком до 6 років складає - 1492 грн.

Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року у розмірі 3 723 грн.

Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років складає 746,00 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 2 606,10 грн.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Враховуючи той факт, що діючим законодавством право вибору стягнення аліментів у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі надано саме позивачеві, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову - 17.07.2017 року і до досягнення ними повноліття.

У відповідності із статтею 141 ЦПК України витрати із сплати судового слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 150, ч. 1 п. 2 ст. 164, 180, 181, 182, 184 СК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканця: АДРЕСА_1 ІПН - суду не відомий, аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову - 17.07.2017 року і до досягнення ними повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - суду невідомий, на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 280 (одна тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова