Справа № 344/8891/17
Провадження № 2/344/1026/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 січня 2018 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 17 вересня 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей, неповнолітньою з яких є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейн і відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує йому постійні скандали. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просив шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія І-НМ № 132307, виданого 18 квітня 2014 року, сторони 17 вересня 1997 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1201 (а.с. 17).

Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейн і відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, слід розірвати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 51, 129 Конституції України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 263-265, 273, 280-282, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, 27.07.1971 народження та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 17 вересня 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 1201 розірвати.

Неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Антоняк Т.М.