П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Рівне

справа № 569/15733/17

провадження № 22-ц/787/1121/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Шимківа С.С., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Тимощука О.Я. від 14 лютого 2018 року, ухваленого в 16:00 в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

12.10.2017року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2 квітня 2012 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою він є власником ? частки квартири АДРЕСА_1.

Інша ? частка квартири АДРЕСА_1 належить його рідному брату - відповідачу ОСОБА_4

Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 08.02.2012 року на квартиру, спірна квартира є трьохкімнатною, житлова площа квартири 37,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 16,6 кв.м., 2-а кімната - 11,4 кв.м., 3-я кімната - 9,8 кв.м., кухня - 7,5 кв.м., вбиральня - 1,3 кв.м., ванна кімната - 2,9 кв.м., коридор - 10,8 кв.м., дві комори по 1,2 та 0,4 кв.м., балкон - 1,6 кв.м., лоджія - 2,7 кв.м., загальна площа квартири складає 64,1 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.

Також, позивач вказує, що після оформлення спадщини та виготовлення необхідних документів на частку в спірній квартирі, він неодноразово пропонував відповідачу знайти домовленість у порядку користування своїми частками в даній квартирі, пропонував оформити таку домовленість нотаріально, звернутись в БТІ м. Рівне для розподілу квартири (виділення часток). Однак, всі його пропозиції відповідач ігнорував, чинить перешкоди у користуванні квартирою, одноосібно, разом із своєю дружиною - ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 користується нею, а фактично повністю володіє всією квартирою, мирним шляхом вирішити порядок користування квартирою не бажає.

З наведених підстав ОСОБА_3 просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, а саме:

- у користування ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 16,6 кв.м. (кімната № 4 згідно технічного паспорту на спірну квартиру) разом із лоджією 2,7 кв.м. Спільне користування власниками лоджією не є можливим, так як вихід на лоджію здійснюється лише з кімнати площею 16,6 кв.м.;

- у користуванні ОСОБА_4 залишити житлові кімнати, площею 9,8 кв.м. та 11,4 кв.м. (кімнати №№ 5 та 9 згідно технічного паспорту на спірну квартиру), що складає 21,2 кв.м., що навіть перевищує в натурі розмір його частки в праві власності на квартиру (1/2 частина має відповідати площі у 18,9 кв.м.), а також балкон 2,6 кв.м.;

- в загальному користуванні залишити: кухню - 7,5 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., ванну кімнату - 2,9 кв.м., коридор - 10,8 кв.м., дві комори по 1,2 та 0,4 кв.м.;

зобов'язати ЖБК "Венера" розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю задоволено.

Встановлено між співвласниками квартири АДРЕСА_1 порядок користування наступним чином:

- ОСОБА_3 виділено в користування кімнату № 4 площею 16,6 кв.м. разом із лоджією площею 2,7 кв.м;

- ОСОБА_4 виділено в користування кімнату № 5 площею 9,8 кв.м. та кімнату № 9 площею 11,4 кв.м. разом з балконом 2,6 кв.м.;

- кухню площею 7,5 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну кімнату площею 2,9 кв.м., коридор площею 10,8 кв.м., дві комори площею 1,2 кв.м. та 0,4 кв.м. - залишено в загальному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зобов'язано ЖБК "Венера" розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1 (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що запропонований позивачем порядок користування трьох кімнатною квартирою права обох співвласників не порушуються та вважав за можливе зобов'язати ЖБК провести розподіл особових рахунків на оплаті житлово-комунальних послуг.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на його незаконність в зв'язку з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Зазначає, що до початку розгляду справи по суті 14.02.2018 року о 11-00 год. через канцелярію суду ним було подано зустрічний позов до ОСОБА_3 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги в регресному порядку та стягнення витрат на ремонт квартири, а також заяву про відкладення розгляду справи до вирішення судом питання про об'єднання в одне провадження зустрічного позову разом із первісним позовом.

Однак, з невідомих причини його зустрічний позов та заява про відкладення розгляду справи вчасно не були передані судді Тимощуку О.Я., внаслідок чого судом 14.02.2018 року о 14-30 год. було ухвалено заочне рішення.

Вважає, що причина його неявки в судове засідання 14.02.2018 року є поважною, що є підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки суд першої інстанції фактично обмежив його право доступу до правосуддя.

Позовна вимога щодо зобов'язання ЖБК "Венера" щодо розподілу особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1 відповідно до встановленого порядку користування квартирою не може бути розглянута судом та не підлягає до задоволення, оскільки ЖБК "Венера" не був залучений до участі у даній справі, не являється газо- чи електропостачальною організацією і не формує рахунки на надання таких послуг.

Крім того, задоволення судом позову в частині зобов'язання ЖБК "Венера" щодо розподілу особових рахунків на оплату ЖКП не є підставою для стягнення чи покладення судових витрат в цій частині на відповідача по справі.

Позивач приховав від суду відомі йому обставини про те, що в спірній квартирі зареєстровані та постійно проживають дружина відповідача ОСОБА_5 і малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яких суд всупереч вимогам ст.52 ЦПК України не залучив до участі у справі.

На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що дії відповідача по наданні за 2 год. 40 хв. до судового засідання зустрічного позову та заяви про відкладення судового засідання були направлені на затягування прийняття судового рішення у справі.

Також, відповідач ОСОБА_4 не з'явився без поважних причин в судові засідання, призначені на 17 січня, 14 лютого та 11 квітня 2018 року, хоча достовірно знав про час та день їх проведення, чим порушив вимоги ч.3 ст.131 ЦПК України.

Звертає увагу на те, що матеріальні претензії відповідача не мають жодного відношення до даної справи, а саме: відшкодування коштів на ремонт та утримання квартири є безпідставними.

Крім того, ОСОБА_4 вводить апеляційний суд в оману щодо того, що позивач в своєму позові не вказав про те, що з відповідачем у спірній квартирі проживають його дружина та син.

Просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити, залишивши заочне рішення Рівненського міського суду від 14 лютого 2018 року без змін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах»ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України(в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2 квітня 2012 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою позивач є власником ? частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Інша ? частка квартири АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_4.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, спірна квартира є трьохкімнатною, житлова площа квартири 37,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 16,6 кв.м., 2-а кімната - 11,4 кв.м., 3-я кімната - 9,8 кв.м., кухня - 7,5 кв.м., вбиральня - 1,3 кв.м., ванна кімната - 2,9 кв.м., коридор - 10,8 кв.м., дві комори по 1,2 та 0,4 кв.м., балкон - 1,6 кв.м., лоджія - 2,7 кв.м., загальна площа квартири складає 64,1 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Нормами ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Враховуючи рівність часток сторін у праві власності на спірну квартиру на кожного з них припадає по 18,9 кв.м. житлової площі.

Таким чином, оскаржуваним рішенням суду відповідачу було виділено у користування дві житлові кімнати №5, площею 9,8 кв.м. та №9 площею 11,4 кв.м., що складає 21,2 кв.м. та перевищує розмір його ідеальної частки у житловій площі на 2,3 кв.м.

В свою чергу позивач погодився на виділення йому в користування однієї житлової кімнати №4, площею 16,6 кв.м., що є меншим його ідеальної частки.

За наведеного, встановивши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як співвласники квартири не дійшли згоди щодо порядку користування нею, а запропонований позивачем варіант порядку користування є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно із ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Оскільки, дружина та син відповідача не є власниками спірної квартири, то їх проживання у ній не впливає на обсяг прав співвласників на користування належними їм частками квартири.

Таким чином, доводи скарги про незалучення до участі в справі дружини та сина відповідача, не заслуговують на увагу.

Доводи ОСОБА_4 про приховання позивачем від суду факту проживання його дружини та сина у спірній квартирі спростовуються позовною заявою.

Покликання відповідача на розгляд судом даної справи в заочному порядку за наявності його зустрічного позову щодо якого не було вирішено питання про об'єднання в одне провадження з первісним позовом не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зустрічний позов суддею Тимощуком О.Я. отримано 15 лютого 2018 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного рішення, в зв'язку з чим ухвалою від 15 лютого 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті зустрічного позову.

Крім того, розгляд даної справи без зустрічного позову не призвело до неправильного вирішення справи, а відповідач не позбавлений права заявити його в загальному порядку.

Разом з тим, не ґрунтується на вимогах закону висновок суду першої інстанції про покладення обов'язку розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1 на ЖБК "Венера".

Так, відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Позовом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, пред'явлена з метою судового захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов'язання відповідача як особи, до якої позивачем пред'являється матеріально - правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, може зобов'язати до вчинення певних дій лише сторону в справі, а тому суд, зобов'язуючи ЖБК "Венера" провести розподіл рахунків, порушив вимоги щодо з'ясування обставин справи на засадах змагальності і ухвалив рішення з приводу прав та обов'язків цієї особи, яка не є стороною у даній справі.

За наведеного, рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ЖБК "Венера" розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

У відповідності до ч.13 ст.141 ЦПК України підлягає скасуванню рішення суду і в частині розподілу судових витрат.

При подачі позову позивачем сплачено 1300грн. судового збору, відповідачем при подачі апеляційної скарги-1920грн. В зв'язку з частковим задоволенням позову відшкодуванню позивачу підлягає судовий збір в розмірі 640 грн., а в зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідачу підлягає поверненню судовий збір в розмірі 960 грн. Таким чином, з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 320 грн. (960 - 640).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 356, 358, 405 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року в частині зобов'язання ЖБК "Венера" розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1, відповідно до встановленого порядку користування квартирою, а також в частині судових витрат скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про зобов'язання ЖБК "Венера" розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1, відповідно до встановленого порядку користування квартирою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 320 (триста двадцять) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 серпня 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Боймиструк С.В.