Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3215/16-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2017 року, ухвалене під головуванням судді Галясюка Р.А. у м. Житомирі

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 29 186,79 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди, витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 826,82 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 13.03.2016 року на перехресті вулиць Гагаріна та Бердичівської у м. Житомирі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та «Хонда Аккорд», д.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 та який належить їй на праві власності їй. Внаслідок ДТП її автомобіль отримав механічні пошкодження. 13 березня 2016 року відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП 1 №395936 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії АП 1 №395937 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу застрахована в страховій компанії «Країна» на підставі поліса АЕ 6025409 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.10.2015 року. Згідно до рахунку № 207090/310320161 від 31.03.2016 року, наданого ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість майнових збитків завданих їй становить 78686,79 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29186 грн. 79 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 5000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу та 826,82 грн. судових витрат, а всього: 40013 грн. 61 коп.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вартість заподіяних позивачці збитків, і в основу рішення покладено рахунок, наданий ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», а не висновок експерта. Крім того зазначає, що суд безпідставно стягнув із відповідача витрати понесені позивачем на правову допомогу, оскільки наявна в матеріалах справи довідка не підтверджує надання таких послуг.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.03.2016 року на перехресті вулиць Гагаріна та В.Бердичівської у м. Житомирі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та «Хонда Аккорд», д.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 та який належить на праві власності позивачці. (а.с. 18, 16).

Протоколом серії АП №395936 встановлено, що ОСОБА_2 13.03.2016 року приблизно о 22.11 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Гагаріна, на перехресті вул. Гагаріна - вул. В.Бердичівської у м. Житомирі, на регульованому перехресті поїхав на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «Хонда Аккорд», д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.08.2016 року у справі № 296/2851/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративного стягнення в зв'язку із закінченням термінів притягнення до адміністративної відповідальності. (а.с. 58).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 вказаної статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

А тому, вина ОСОБА_2 є доведеною.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу застрахована в страховій компанії «Країна», що підтверджується полісом АЕ 6025409 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.10.2015 року. (а.с. 21).

Згідно рахунку № 207090/310320161 від 31.03.2016 року, наданого ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість майнових збитків завданих позивачці становить 78686,79 грн. (а.с. 22).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача заявив клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідач не погоджується з калькуляцією вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля, що міститься в матеріалах справи, а він не брав участі у справі у суді першої інстанції і був позбавлений права заявити таке клопотання.

Ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2017 року клопотання задоволено та призначено судову авто-товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта № 6866/17-21 від 11.12.2017 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, тобто ОСОБА_1, становить 58005,75 грн.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції сторони із вказаним висновком експерта погодились.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 цього Закону, в зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця до місця здійснення ремонту на території України, якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються витрати на евакуацію транспортного засобу та плата за послуги стоянки.

За правилами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши під час перегляду справи, що вартість майнових збитків завданих позивачці складає 58005,75 грн. і не оспорюється сторонами, а страхова виплата СК «Країна» обмежена сумою 49500 грн., колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню вартість майнових збитків у розмірі 8505,75 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, судом першої інстанції обґрунтовано враховані роз'яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якої, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

За загальним правилом, яке міститься в частині першій статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, правильно взявши до уваги ступінь фізичних і моральних страждань позивачки, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, врахував вимоги закону щодо розумності і справедливості при визначенні розміру морального відшкодування, правильно визначив його, частково задовольнивши позовні вимоги у цій частині, в сумі 5000 грн.

Задовольняючи вимогу позивачки про стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 згідно довідки про надання правової допомоги було сплачено 5000 грн. за адвокатські послуги у вказаній справі, які мають бути відшкодовані відповідачем, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення).

Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що 28 березня 2016 року між ОСОБА_1 та Рябчинським О.Ю. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов'язання надавати правовому допомогу позивачці у вказаній справі. (а.с. 62). Сума гонорару адвоката за вказаним договором становить 5000 грн. (а.с. 62 зворот).

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача Рябчинський О.Ю. брав участь в судових засіданнях під час розгляду справи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції (а.с. 49,92,125,138,191).

На виконання умов договору про надання правової допомоги адвокатом Рябчинським О.Ю. було складено позовну заяву, ним подавалися різного змісту процесуальні документи, клопотання, було підготовлено та подано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції позивачка підтвердила отримання правничої допомоги від адвоката Рябчинського О.Ю. в обсязі здійснення усіх процесуальних дій в межах розгляду справи стосовно її позову.

Згідно довідки від 08.02.2017 року, ОСОБА_1 на виконання умов укладеного договору про надання правових послуг у вказаній справі було сплачено Рябчинському О.Ю. 5000,00 грн. (а.с. 64).

З урахуванням наведеного та встановленого обсягу наданих послуг адвоката, колегія суддів визнає вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу обґрунтованою та доведеною, проте вважає за необхідне, з урахуванням складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг зменшити суму стягнутих за рішенням суду вказаних послуг з 5000,00 грн. до 3000,00 грн.

Крім цього, відповідно до умов додаткової угоди від 22.11.2017 року до договору про надання правової допомоги, укладеної між адвокатом Рябчинським О.Ю. та ОСОБА_1, сторони визначили суму гонорару за представництво в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн.

Виконання умов додаткової угоди підтверджується актом прийому передачі правничої допомоги від 11.01.2018 року та довідкою від 11.01.2018 року про оплату ОСОБА_1 вказаних послуг адвоката.

Відтак, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню також 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Статтею 141 ЦПК України врегульовано порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнутої матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 29 186,79 грн. до 8 505,75грн., витрат на правничу допомогу - з 5 000,00 грн. до 3 000,00 грн., судового збору - з 826,82 грн. до 239,77 грн., оскільки позов задоволено на 29%.

В решті рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Квитанцією № 0.0.854392435.1 від 21.09.2017 року підтверджується оплата за проведення експертизи згідно наданого рахунку № 6630 від 17.08.2017 року в сумі 990,40 грн., що була здійснена позивачкою ОСОБА_1

А тому, крім витрат на правничу допомогу на відповідача покладається відшкодування на користь позивачки понесених нею судових витрат проведеної у справі судової авто-товарознавчої експертизи.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 650,00 грн. Апеляційну скаргу задоволено частково (на 71%), а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 461,50 грн. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381 -384, 390, 391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2017 року змінити, зменшити розмір стягнутої матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 29 186,79грн. до 8 505,75грн., витрат на правову допомогу - з 5 000грн. до 3 000грн., судового збору - з 826,82 грн. до 239,77 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 990,40грн. витрат на проведення судової експертизи та 3 000 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 461,50грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді