Справа № 373/1536/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 грудня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/1536/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною заявою та просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Позов обґрунтовує тим, що будучи в шлюбі з відповідачем, зареєструвала його в належній їй квартирі. Після розірвання шлюбу з жовтня 2016 року відповідач залишив сім"ю та переїхав проживати в інше житло. З тих пір в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічі не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не направив.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування та Свідоцтвом про право власності на житло(а.с.7, 10).

В даній квартирі зареєстровані, зокрема, і позивач та відповідач.

Відповідач ОСОБА_3 є бувшим чоловіком ОСОБА_2 Шлюб між ними розірвано 12.10.2016. У квартирі відповідач не проживає вже станом на 12.10.2016, що встановлено рішенням Переяслав-Хмельницького суду Київської області від 12.10.2016 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили(а.с.9).

Факт не проживання відповідач у квартирі підтверджується і Актом обстеження житлово-побутових умов ( а.с. 8).

Крім того, факт не проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 із жовтня 2016 року підтверджують і допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 (сусідка ОСОБА_3) та ОСОБА_5 (батько позивача).

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

В силу ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч. 2 ст. 405 цього Кодексу, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4, 4 ст. 82 цього Кодексу, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_6 є колишнім членом сім»ї власника будинку, відсутній в будинку, що належить позивачу, із травня 2017 року, пішов добровільно. Доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даному будинку чи перешкоджання позивачем відповідачу саме в проживанні в будинку в судовому засіданні не здобуто. Наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлено.

Верховний Суд України в Постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16 вказав на те, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст.150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, як таких, що базуються на вимогах чинного законодавства та підтвердженні належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування квартирою, оскільки не проживає в ній без поважних причин більше року, що створює перешкоди позивачеві у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 319,321, 383, 391 України, керуючись ст.ст. 12, 81, 206, 211, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,- задовольнити .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1

-відповідач ОСОБА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1

Складання повного рішення вчинено 22.12.2018.

Суддя Я. І. Керекеза