УХВАЛА

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 130/1085/14-ц

провадження № 61-1507св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року у складі судді Сенько Л. Ю., та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року у складі колегії суддів Рибчинського В. П., Кучевського П. В., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2015 року представник відповідачів ОСОБА_6 звернувся з заявою про стягнення судових витрат у справі ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним договорів дарування та їх скасування, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 7 062 грн та судовий збір в розмірі 121 грн 80 коп.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів дарування та їх скасування - залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 7 062 грн та на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 121 грн. 80 коп.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до цього суду. В іншій частині ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, а саме ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 4 141 грн 20 коп. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу скасовано та справу в зазначеній частині передано на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково. Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року в частині відшкодування витрат ОСОБА_4 на правову допомогу скасовано, а вирішення даного питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

01 липня 2016 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області зауваження адвоката ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 до журналів судових засідань залишено без розгляду. Відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_6 про стягнення судових витрат.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим,що ухвалу суду було проголошено 23 січня 2015 року. Адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заяву про зауваження на протоколи судових засідань подали 14 червня 2016 року. Поважних підстав для поновлення строку для подання зауважень на журнали судових засідань не навели.

27 липня 2016 ухвалою апеляційного суду Вінницької області ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були допущені до участі в розгляді справи ухвалою суду як особи, що надають правову допомогу, згідно з журналами судових засідань останні брали участь як представники, а не як особи, що надають правову допомогу.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що лише після того як справа була повернута до суду першої інстанції апеляційним судом виникла можливість для подання зауважень на журнал судового засідання. Положеннями статті 199 ЦПК України визначено 3 денний строк на подання зауважень, однак справа станом на 17 травня 2016 року у районному суді не перебувала, тому зауваження було подано одразу після відкриття провадження у справі судом першої інстанції. Посилання суду першої інстанції та обґрунтованість дій позивача не узгоджені з правовою позицією суду апеляційної та касаційної інстанції, не зазначено підстав щодо незаконності стягнення судових витрат у зв'язку з обґрунтованими діями позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Статтею 338 ЦПК Українив редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина третя статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Основного Закону України).

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Встановлено, що касаційну скаргу подано і касаційне провадження за нею відкрито та призначено справу до судового розгляду за правилами ЦПК України в редакції 2004 року, відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України.

Перелік ухвал, що можуть бути оскарженні в касаційному порядку окремо від рішення суду міститься в пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК України в редакції, що діяла на час подачі заявником касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК Українив редакції 2004 року - предметом касаційного оскарження є ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31 - 33 частини першої статті 293 цього Кодексу після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК Україниу редакції від 3 жовтня 2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Заявником подана касаційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, про залишення без розгляду зауважень на журнали судових засідань і відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Вказана ухвала не міститься в переліку ухвал, передбаченого пунктом 2 частиною першою статті 324 ЦПК України, тому не може бути оскаржена в касаційному порядку окремо від рішення суду.

За таких обставин касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 396, 389, 409 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2016 року закрити.

Касаційну скаргу повернути заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило