Справа № 466/4866/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/5469/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 01 серпня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Звертає увагу, що суд не врахував надані ним уточнення до скарги де чітко зазначено, що в порушення вимог ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не виніс постанову про звернення стягнення на майно боржника. Такими діями державний виконавець порушив вимоги закону та його право на оскарження вказаного процесуального документу. Крім цього, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції звужено і однобоко протрактував відсутність висновку органу опіки та піклування про можливість передачі визначеної частки квартири на торги, ототожнивши визначення частки та її виділ з передачею частки на реалізацію. Звертає увагу, що примусове відчуження частки квартири через торги буде правочином, який потребує подальшої державної реєстрації та саме в таких випадках закон вимагає наявність висновку органу опіки та піклування, оскільки відповідно до ч.1 ст.224 ЦК України правочин вчинений без дозволу органу опіки і піклування є нікчемним. Стверджує, що в діях державного виконавця є прямий умисел позбавити його житла при тому, що в матеріалах виконавчого провадження наявна інформація про належну йому земельну ділянку на яку в першу чергу повинно бути звернуто стягнення. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити. Визнати незаконними та припинити дії державного виконавця з підготовки до передачі на аукціонні торги належної йому частки у квартирі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ст.367 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України 2017 року (далі ЦПК) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що у відділі ДВС Шевченківського району м.Львова ГТУЮ у Львівській області знаходиться на виконанні виконавчий лист №2/1328/1858/12, виданий 21.02.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «Львів» 136 276,40 грн. боргу.

Постановою державного виконавця Рослюк Т.С. Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 02.06.2015 року відкрито виконавче провадження (а.с.9) та надано боржнику можливість самостійно виконати виконавчий документ в строк до 09.06.2015 року та пред»явити доказ сплати боргу державному виконавцю.

Боржник ОСОБА_2 борг добровільно не сплатив.

Спосіб стягнення, порядок стягнення по виконавчому документу визначається Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

За приписами ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом ст.50 Закону звернення стягнення на об»єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику.

В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із змісту скарги та пояснень скаржника ОСОБА_2 даних в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що такий не погоджується із діями державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛГТУЮ у Л/о ОСОБА_3, вважає такі дії неправомірними.

До неправомірних дій державного виконавця Шведа Р.З. скаржник ОСОБА_2 відносить приїзд 03 березня 2017 року державного виконавця Шведа Р.З. у с.Ямельня Яворівського району, де проживають батьки ОСОБА_2 та змушування останніх показати майно боржника, через що батьки пережили психологічний стрес. Вважає, що державним виконавцем винесена неправомірна постанова про проведення оцінки майна-1/4 частки квартири, що належить скаржнику з метою реалізації її на прилюдних торгах. Зазначає, що неправомірність дій державного виконавця у даному випадку полягає в тому, що останній не отримав згоди органу опіки та піклування, оскільки у квартирі проживає неповнолітня дитина, ? частки квартири реально не виділена. Посилається на те, що державному виконавцю відомо про належну йому, ОСОБА_2 на праві власності земельну ділянку, однак останній до цього часу таку не розшукав.

31.07.2017 року скаржник ОСОБА_2 уточнив вимоги та просив визнати незаконними і припинити дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_3 з підготовки та передачі на аукціонні торги належну ОСОБА_2 ? частку у квартирі №15 будинок 6 на вул.. Величковського у м.Львові по матеріалах з примусового виконання виконавчого листа №2/1328/1858/,12 виданого 21.02.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що державний виконавець при виконанні виконавчого листа №2/1328/1858/12, виданого 21.02.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова діяв у межах вимог та приписів передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Жодних прав боржника ОСОБА_2, неповнолітніх дітей діями державного виконавця не порушувалося. Сам боржник не сприяв державному виконавцю у виконанні рішення суду, не надав документів про право власності на земельну ділянку, замовчував місце її знаходження. Діями державного виконавця частка у квартирі, що належала неповнолітній дитині не підлягала ні відчуженню, ні припиненню, а відтак права дитини не порушувалися. Щодо місця знаходження земельної ділянки, що належить боржнику, такий не повідомляв державному виконавцю місце її знаходження, а відтак, державний виконавець Швед Р.З. діяв в межах дозволених Законом та виходив із встановленого ним майна. Підстав припиняти виконавче провадження не було.

Після встановлення місця знаходження земельної ділянки, виконавче провадження передано у Яворівський відділ ВДВС ГТУЮ у Л/о.

Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог та неправомірних дій державного виконавця скаржником не надано жодних підтверджень.

Із доданих до Відзиву на апеляційну скаргу стягувачем ПАТ АКБ «Львів» матеріалів вбачається, що згідно постанови про передачу виконавчого провадження від 23.11.2017 року виконавчий лист № 2/1328/1858/12 виданий 21.02.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 136276,40 грн. переданий у Яворівський районний відділ ДВС ГТУЮ у Л/о.

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 15.01.2018 року ВП № 47691685 виданою державним виконавцем Яворівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Л/о ОСОБА_4 підтверджено прийняття вищезазначеного виконавчого провадження до провадження Яворівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Л/о.

Відповідно до ст.. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія судді,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 червня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_5