Справа № 366/1588/17 Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/1625/18 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 12 15.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року м. Київ

Справа № 366/1588/17-ц

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Олійника В.І.,

секретар судового засідання Топольський В.О.

позивач: керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області,

скаржник: ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Іванківського районного суду Київської області, у складі судді Слободян Н.П., від 14 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2017 року прокурор Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся з позовом до суду в інтересах держави в особі територіальної громади Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області Бородянського району з позовом. Просив визнати спадшину, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 відумерлою та передати її у власність територіальної громади.

Рішенням суду позов задоволено. Визнано майно ОСОБА_5 відумерлим та передано у комунальну власність територіальної громади Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської земельну частку (пай), належну йому на підставі сертифікату серії РН № 3334575, який зареєстровано за № 426 від 01 серпня 2000 року, розміром 3.18 в умовних кадастрових гектарах, що рахується у колективній власності КСП «Україна», кадастровий номер ІНФОРМАЦІЯ_2, без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 331792 грн та житловий будинок АДРЕСА_1 1962 року побудови, який належав йому згідно даних погосподарської книги № 1.

ОСОБА_4 з рішенням суду не погодився і подав апеляційну скаргу. Просив його скасувати. Свої вимоги мотивував, тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач судове рішення не оскаржив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, наведеним вимогам рішення суду не відповідає.

Частина 1 статті 1277 ЦК України передбачає, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Задовольняючи вимоги прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні спадкоємці померлого ОСОБА_5, а тому визнав спадщину відумерлою.

Разом з тим, зі справи вбачається та її матеріалами підтверджується таке.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер в с. Зелена Поляна Поліського району Київської області ІНФОРМАЦІЯ_3

За життя, йому належала земельна частка (пай), розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах, що рахується у колективній власності КСП «Україна», кадастровий номер ІНФОРМАЦІЯ_2, без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 331792 грн, а він мешкав та був зареєстрований разом з дружиною ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

07 лютого 2015 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до Іванківської районної державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4. У зв'язку з цим нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи за номером у Спадковому реєстрі 570880958 та у нотаріуса 44/2015.

Батьками ОСОБА_6 являлися ОСОБА_10 і ОСОБА_11. Вони ж являлися батьками ОСОБА_13

ОСОБА_13 же та ОСОБА_14 є батьками ОСОБА_4.

Тобто, з матеріалів справи видно, що спадкодавець ОСОБА_6 є рідною тіткою ОСОБА_4.

Отже, учасником спору про визнання майна ОСОБА_5 відумерлим після його смерті, як особи, прав якої стосується судове рішення, є ОСОБА_4, однак його до участі в справі судом залучено не було.

Оскільки, ухвалюючи рішення за заявою керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції не встановив дійсних учасників спору та вирішив питання про права та інтереси особи, яку не було залучено до участі у справі, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4) ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Виходячи зі змісту статті 367 ЦПК України, апеляційний суд не має повноважень залучати до участі у справі осіб в якості сторін, яких не було залучено при розгляді справи місцевим судом та вирішувати спір як суд першої інстанції.

Тому, рішення районного суду слід скасувати і ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч. 3 ст. 376, ст. ст. 268, 367, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

В задоволені заяви керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: