АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9996/17 Номер провадження 22-ц/786/1548/18Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2018 року у складі головуючого судді Кулешової Л.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 10 000 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на систематичну протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції (далі - ГУНП) в Полтавській області при розгляді його звернень, внаслідок чого він зазнав моральних збитків на суму 10 000 000 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2018 року допущено до участі в справі прокурора прокуратури Полтавської області.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування вказаного судового рішення в частині визначення розміру грошової компенсації моральної шкоди і ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовано неповним з'ясуванням судом фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що судом не застосовано надану ним практику Європейського суду з прав людини та не враховано глибину заподіяної йому моральної шкоди, характер, обсяг та тривалість душевних, психічних страждань, яких він зазнав внаслідок бездіяльності органів Національної поліції, істотні зміни його звичного способу життя, значне погіршення стану здоров'я та необхідність докладати додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду звернень та скарг, внаслідок чого йому не забезпечено належної матеріальної компенсації моральних збитків.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУНП в Полтавській області просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що ОСОБА_2 є потерпілим у кримінальному провадженні № 001197 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 342 КК України та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

01 квітня 2017 року позивач ОСОБА_2 через державну установу «Урядовий контактний центр» Національної системи опрацювання звернень до органів виконавчої влади направив голові Національної поліції ОСОБА_5 звернення з проханням в межах своїх повноважень вжити належних заходів реагування, направлених на виконання ухвали Полтавського районного суду від 29 грудня 2016 року щодо розшуку обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з подальшим їх затриманням та доставкою до Полтавського районного суду.

19 квітня 2017 року СУ ГУНП в Полтавській області було надано відповідь про відсутність компетенції Національної поліції України встановлення контролю за роботою суддів, в тому числі і щодо розгляду справ у суді.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року по справі № 816/662/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Національної поліції в Полтавській області щодо не пересилання за належністю відповідному органу чи посадові особі звернення ОСОБА_2 від 01 квітня 2017 року, визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 01 квітня 2017 року.

Як потерпілий у кримінальному провадженні № 0001412 щодо завдання йому, як працівникові міліції, ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при виконанні службових обов'язків, ОСОБА_2 27 квітня 2017 року та 20 травня 2017 року звернувся на «гарячу лінію» Урядового контактного центру до начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_8 та Національної поліції України щодо ініціювання своєчасного здійснення у розумні строки процесуальних дій зі збирання доказів та інших дій, передбачених КПК України, для підтвердження протиправності діяння ОСОБА_7, виконання вказівок Полтавської місцевої прокуратури та Прокуратури Полтавської області, вжиття заходів реагування з притягнення до дисциплінарної відповідальності службових осіб СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 816/1277/17, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, визнано протиправними дії Головного Управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 27 квітня 2017 року № ФИ-6827221 та відповідь від 10 травня 2017 року в частині надання відповіді на вказане звернення й зобов'язано ГУНП в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 27 квітня 2017 року із наданням відповідей в розрізі кожного із поставлених у зверненні питань відповідно до порядку, визначеного Законом України «Про звернення громадян».

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, визнано протиправними дії Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 20 травня 2017 року № ФИ-6906327 та відповідь від 07 червня 2017 року в частині надання відповіді на вказане звернення та зобов'язано Слідче управління Головного Управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення позивача від 20 травня 2017 року із наданням відповідей в розрізі кожного із поставлених у зверненні питань відповідно до порядку, визначеного Законом України «Про звернення громадян».

Вирішуючи справу в частині визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві внаслідок бездіяльності органу державної влади при розгляді його звернень, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності факту протиправності діянь ГУНП в Полтавській області при здійсненні ним своїх повноважень, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, та у відповідності до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, та наявності моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях позивача та погіршенні стану його здоров'я й перебуває у причинному зв'язку з незаконною бездіяльністю відповідача.

При цьому судом вірно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, та не допущено порушень норм процесуального права.

За правилами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Частиною другої статті 25 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути від;text=????&avp;x=5&apa;y=7#w18">шкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Ухвалюючи рішення щодо факту встановлення порушення прав позивача одержати письмову відповідь про результати розгляду його звернень, суд першої інстанції, зваживши на характер правопорушення відповідача та обсяг завданої позивачеві моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 2000 грн., що за обставин справи є достатньо справедливою сатисфакцією.

Доводи позивача про завдання йому шкоди у 10 000 000 грн., як такої, що спричинена внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, не відповідають фактичним обставинам справи та не є розумною сумою компенсації стверджуваної моральної шкоди.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та враховані судом при вирішенні справи, а незгода заявника із визначеним судом розміром грошового відшкодування моральних збитків сама по собі не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» (PRONINA v. UKRAINE), № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя підпис С.Б. Бутенко

Судді: підпис О.В. Прядкіна

підпис Л.М. Хіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко