Постанова

Іменем України

09 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 296/1412/15-ц

провадження № 61-14499 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

правонаступник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2016 року в складі судді Анциборенко Н. М. та на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року в складі колегії суддів Коломієць О. С., Жигановської О. С., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2015 року ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 та просило стягнути на його користь солідарно з відповідачів 54 671,27 дол. США заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 0063/08/52-EZkvW.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Банк Форум» зазначало, що між ним та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір про надання 70 000 дол. США кредитних коштів зі сплатою процентів за їх користування та строком повернення до 17 липня 2025 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 63-0063/08/52-EZkvW. ОСОБА_5 не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2016 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Форум» 54671,27 дол. США заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 0063/08/52-EZkvW, що в гривневому еквіваленті станом на дату прийняття рішення становить 834 293,35 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_5 належним чином не виконував, досудова вимога про дострокове повернення кредиту, направлена банком на адресу ОСОБА_5, не виконана, а тому відповідно до умов зазначеного кредитного договору наявні підстави для солідарного дострокового стягнення кредитної заборгованості з позичальника та поручителя.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини в справі та на підставі належних доказів ухвалив обґрунтоване рішення з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права.

23 березня 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просив скасувати їх як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито провадження в даній справі та зупинено виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2016 року.

04 травня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а 19 липня 2018 року - до Верховного Суду, клопотання про заміну позивача, в якому зазначав, що він є правонаступником ПАТ «Банк Форум» в даній справі.

06 вересня 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а 07 лютого 2018 року - до Верховного Суду заяву про визнання мирової угоди та мирову угоду, укладену 05 лютого 2018 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 20 березня 2018 року дана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою від 07 серпня 2018 року ОСОБА_4 залучено до участі в даній справі як правонаступника ПАТ «Банк Форум».

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 408 ЦПК України якщо мирова угода сторін відповідає вимогам статті 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини п'ятої статті 206 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

На лист Верховного Суду від 04 липня 2018 року, надісланий на адреси сторін вказаної мирової угоди, не надійшло підтвердження, що вказана мирова угода відповідає справжнім намірам її сторін, а також, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належним чином обізнані з наслідками затвердження такої мирової угоди Верховним Судом.

Оскільки відсутні належні докази, що умови мирової угоди відповідають справжнім намірам її сторін, наявні правові підстави для відмови в затвердженні мирової угоди, укладеної 05 лютого 2018 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 18 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 0063/08/52-EZkvW, а 19 листопада 2009 року - додатковий договір № 1, відповідно до умов яких ОСОБА_5 отримав 70 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит виданий строком до 17 липня 2025 року.

19 листопада 2009 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 63-0063/08/52-EZkvW, відповідно до якого ОСОБА_6 поручилася перед АКБ «Форум» за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором від 18 липня 2008 року №0063/08/52-EZkvW.

У договорі зазначено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 несуть солідарну відповідальність перед АКБ «Форум».

Згідно з пунктом 2.5 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником у строки, передбачені пунктом 2.7 цього договору. Несплата позичальником процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої в пункті 2.7 договору дати є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами та неустойки.

Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором (пункт 3.2.2 кредитного договору).

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань позичальник сплачує банку 5 000 грн штрафу (пункти 4.1, 4.4 кредитного договору).

Останній платіж ОСОБА_5 здійснив 28 травня 2014 року на суму 200 дол. США.

Оскільки ОСОБА_5 не сплатив чергові платежі за кредитним договором, 08 жовтня 2014 року АКБ «Форум» направив відповідачам вимоги про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення 53753,23 дол. США кредиту та 3265,03 грн пов'язаних з ним платежів протягом 7 робочих днів.

У вказаній вимозі банку було зазначено, що в разі непогашення заборгованості за кредитним договором у семиденний строк, банк може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та здійснити інші заходи, передбачені чинним законодавством України, для відновлення його порушеного права. Також банк указав нові реквізити рахунків для перерахування грошових коштів з оплати заборгованості.

Правильним є висновок судів про те, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні статей 58, 59 ЦПК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Докази на спростування наявної заборгованості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надали. Укладеною між ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_4 мировою угодою відповідачі підтвердили фактичний розмір заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (стаття 553 ЦК України).

Відповідно до положень статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили, що в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_5 утворилася заборгованість, а тому відповідно до укладених договорів після вжиття заходів досудового врегулювання спору банк має право в судовому порядку вимагати повернення достроково всієї суми кредиту солідарно з боржника та поручителя.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог та дострокового стягнення кредитних коштів, а доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

У визнанні мирової угоди в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат