Постанова

Іменем України

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 369/4859/15-ц

провадження № 61-15530св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., ШтеликС. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2016 року у складі судді Усатова Д. Д. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Іванової І. В., Білоконь О. В., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) про захист прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в 2012 - 2013 роках відкрила в ПАТ КБ «ПриватБанк» карткові рахунки: «Золота картка для виплат» НОМЕР_1 (долар США) для отримання відсотків за депозитними договорами; картка «PLATINUM» НОМЕР_4 (гривня); картка «Універсальна» НОМЕР_3 (гривня).

Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином не виконав свої зобов'язання із обслуговування цих карткових рахунків, оскільки з березня 2014 року неправомірно обмежив доступ до них.

Також стверджувала, що з 25 березня 2014 року намагалася вирішити спірні питання шляхом переговорів через контакт-центр Банку, в відділеннях Банку та шляхом подання письмових звернень до центрального офісу Банку. Проте звернення позивача ігноруються відповідачем.

Разом із тим ОСОБА_4 наголошувала, що вона є вимушено переміщеною особою з тимчасово окупованої території та проживає в м. Вишневе Києво-Святошинськогорайону Київської обл., однак відповідач не виконав рекомендації Національного банку України, викладені в листі від 31 липня 2014 року № 47-604/41267, про сприяння вимушеним переселенцям у розблокуванні їх рахунків. У липні 2014 року вона звернулася до відповідача з довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для відновлення карткового рахунку, проте картки позивача не розблоковані; її письмові заяви про видачу коштів з рахунків у відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк» не приймались, відповіді про відмову не надавалися.

Позивач також посилалася на те, що 23 березня 2015 року вона надіслала відповідачу заяву про закриття заблокованих рахунків, надання довідок про закриття рахунків та переказ залишку коштів на діючі рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідь на цю заяву Банк надав 09 квітня 2015 року за допомогою системи Приват24. Зі змісту відповіді зрозуміло, що відповідач не має наміру надавати послуги із обслуговування рахунків.

У зв'язку з наведеним, після уточнення позовних вимог, просила зобов'язати відповідача закрити карткові рахунки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3; стягнути з відповідача на її користь залишок коштів на картковому рахунку НОМЕР_1 в сумі 442,70 дол. США, залишок коштів на картковому рахунку НОМЕР_2 в сумі 5 727,10 грн та залишок коштів на картковому рахунку НОМЕР_3 в сумі 4 520,53 грн; покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року, позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» закрити карткові рахунки № НОМЕР_1, НОМЕР_4, НОМЕР_3, відкриті ОСОБА_4 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 залишок коштів на картковому рахунку НОМЕР_1 у сумі 442,70 дол. США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 залишок коштів на картковому рахунку НОМЕР_2 у сумі 5 727,10 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 залишок коштів на картковому рахунку НОМЕР_3 в сумі 4 520,53 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач протиправно відмовляв ОСОБА_4 у закритті її карткових рахунків та поверненні залишку коштів на цих рахунках, посилаючись на припинення діяльності філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій було внесено депозитні кошти.

Суди, зокрема, зазначали, що припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов'язань Банку, оскільки договори, у тому числі банківського вкладу, укладаються з Банком, а не з його філією, яка не є юридичною особою.

Разом із тим суди посилалися на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив права позивача на вільне володіння та користування належними їй грошовими коштами, що є підставою для їх стягнення.

06 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що надана ОСОБА_4 довідка філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12 червня 2014 року про наявність коштів на її депозитних рахунках не є належним та допустимим доказом, оскільки видана уже після закриття цієї філії.

У касаційній скарзі також зазначено, що на окупованій території Автономної Республіки Крим виплати вкладникам ПАТ КБ «ПриватБанк», які укладали договори з філією «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», здійснює автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна відповідача на підставі оригіналів договорів та квитанцій про внесення грошових коштів. Оскільки позивач усупереч покладеному на неї обов'язку доказування не надала суду оригінали договорів банківських рахунків та документів про перерахування коштів на рахунки, існує можливість отримання подвійної виплати вкладу як від ПАТ КБ «ПриватБанк», так і від автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників».

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки довідці від 12 липня 2016 року № 6U60-ACY5-EFBI-DA5C по рахунках ОСОБА_4, в якій відсутні рахунки, на які посилається позивач. Також посилалося на те, що суди не дослідили питання існування правовідносин між сторонами справи по картках «Універсальна» та «PLATINUM».

23 грудня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу, в яких вона просила касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові залишити без змін.

ОСОБА_4 стверджувала, що не відкривала рахунків у філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а укладала договір про надання банківських послуг, який викладений у формі анкети-заяви на приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Також вказала, що наявність коштів на її депозитних рахунках підтверджується виписками по цих рахунках, оригінали яких були оглянуті судами під час розгляду справи.

Крім того, у запереченнях зазначено, що посилання касаційної скарги на необхідність перевірки можливості отримання виплат позивачем від автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» не стосується спірних правовідносин, а надана ПАТ КБ «ПриватБанк» довідка від 12 липня 2016 року не стосується спірних карткових рахунків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, й про це свідчать матеріали справи, що оскаржувані рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що в період 2012 - 2013 років ОСОБА_4 відкрила карткові рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк»: «Золота картка для виплат» НОМЕР_1 для отримання відсотків за депозитними договорами з ПАТ КБ «ПриватБанк»; картка «PLATINUM» НОМЕР_2; картка «Універсальна» НОМЕР_3.

З березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» обмежив доступ до згаданих карткових рахунків, в результаті чого унеможливлено зняття коштів, здійснення безготівкових платежів, отримання виписок за рахунками у відділеннях Банку та за допомогою системи Приват24.

Позивач неодноразово зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням закрити її карткові рахунки та повернути залишок коштів на цих рахунках, однак такі прохання ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконувало, посилаючись на те, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив свою діяльність в Автономній Республіці Крим (листи ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16 квітня 2014 року № 20.1.0.0.0/7-20140325/759, від 05 листопада 2014 року № 20.1.0.0.0/7-20141008/2527, від 09 квітня 2015 року за № 20.1.0.0.0/7-20150330/4945).

Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з пунктом 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Розглядаючи справу, суди врахували обставини справи, вимоги наведених норм закону та дійшли обґрунтованого висновку про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином не виконувало свої зобов'язання із обслуговування карткових рахунків ОСОБА_4, оскільки обмежило її права щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на цих рахунках, в результаті чого Банк зобов'язаний повернути позивачу такі кошти.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно з частиною третьою статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

З огляду на положення наведених норм законів, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов'язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Оскільки карткові рахунки позтвача були відкриті не у філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а у ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою і повинно відповідати за своїми зобов'язаннями.

Під час відкриття карткових рахунків позивача філія «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» діяла в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», тому згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1066 ЦК України зобов'язання із обслуговування цих карткових рахунків має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами.

Доводи касаційної скарги про вірогідність отримання позивачем залишку з її карткових рахунків від автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» та одночасно від ПАТ КБ «ПриватБанк», є безпідставними та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки Банк не надав судам доказів про отримання ОСОБА_4 коштів від згаданої автономної некомерційної організації.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що довідка про наявність коштів на депозитних рахунках позивачавід 12 червня 2014 року, видана філією «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», не є належним та допустимим доказом, а також те, що суди не надали належної оцінки довідці від 12 липня 2016 року № 6U60-ACY5-EFBI-DA5C, висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С. П. Штелик