П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

секретарі Микуляк Є.В.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року (Головуюча Бенца К.К.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування за законом та усунення особи від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування за законом та усунення особи від права на спадкування.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 р. по 14.05.2015 р. в квартирі АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення, яким просив скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання за мною права на спадкування спадкового майна у другій черзі. Просив визнати за ОСОБА_6 спадкоємцем четвертої черги за законом право на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_5 у другій черзі.

Усунути ОСОБА_2 спадкоємця другої черги за законом від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5 померлої 14.05.2015 року за законом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, - з 1994року до 14 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю в квартирі №11 по вул. Руданського, в будинку №3, у місті Ужгороді, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу

14 травня 2015 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №190832 від 15.05.2015р.

Після смерті ОСОБА_5 (надалі - спадкодавець) залишилася спадщина. До спадкового майна входить двокімнатна квартира загальною площею 49.7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належна спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.09.2007р., виданого на підставі рішення Ужгородського міськвиконкому №342 від 26.09.2007р., зареєстрованого КП «Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода» 14.11.2007р., реєстраційний №21015877, номер запису 25339 в книзі 133 та частина майна, що знаходиться в ній.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом і за законом.

За життя спадкодавця, ним не був складений заповіт. Тому спадкоємці за заповітом - відсутні.

Також відсутні спадкоємці першої і третьої черги за законом. Спадкоємцями другої черги за законом є рідний брат спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - спадкоємець за правом представлення.

ОСОБА_1 чоловік померлої, який прожив з нею понад 20 років однією сім'єю, згідно зі ст. 1264 ЦК України, має право на спадкування за законом у четверту чергу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 06.08.2015 року, відповідно до ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та видачею мені свідоцтва про право на спадщину.

Нотаріус відповідно до листа від 06.08.2015р. №207/02-14 роз'яснив, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину - недостатньо і надано довідку, в якій вказані відомості за даними спадкового реєстру: про заведення спадкової справи. Крім цього було роз'яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно подати копію рішення суду про встановлення факту проживання разом з ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 21 Сімейного кодексу України встановлено, що проживання однією сім'єю жінки і чоловіки без шлюбу є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Статтею 74 СК України визначено, що якщо жінка й чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки й чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, до майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім'єю застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень, - у 2013 році ОСОБА_5 захворіла, догляд і піклування за дружиною до її смерті здійснював апелянт.

В той же час відповідач, рідний брат померлої дружини, не приймав необхідної участі у відношенні щодо своєї сестри, не надавав посильної допомоги у лікуванні.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через почилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Хоча, ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, але керуючись ч. 2 ст. 1259 ЦК України, відповідно до якої «фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані» - він може одержати право на спадкування після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцем другої черги відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_7

Оскільки відповідач не проявляв участі при житті своєї сестри в її лікуванні під час хвороби, відповідно до приписів ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Суд, приймаючи вказане рішення, неповно встановив обставини справи та прийшов до хибних висновків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 374,376 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права на спадкування спадкового майна у другій черзі.

Визнати за ОСОБА_6 спадкоємцем четвертої черги за законом право на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_5 у другій черзі.

Усунути ОСОБА_2 спадкоємця другої черги за законом від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5, померлої 14.05.2015 року, за законом.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.08.2018 року.

Головуючий:

Судді: