Справа № 266/4186/17
Провадженя№ 2/266/185/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Шишханової К.Р.

за участю представника позивача за основним позовом ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача за основним позовом та позивача за об'єднаною справою ОСОБА_3- ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні з в порядку загального провадження цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» про захист права власності, стягнення судових витрат та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» про розподіл майна подружжя , стягнення судових витрат ,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, вимоги якого було уточнено під час слухання справи, про захист права власності , а саме визнати за нею право особистої власності на : 2757/10000 частки житлового будинку АДРЕСА_3, загальною площею 225,1 кв.м, а також на 2757/10000 частки земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована по АДРЕСА_4, загальною площею 0,0479 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, стягнення судових витрат. В обгрунтування зазначеного позову посилалась на те, що 06 вересня 2008року між нею та відповідачем за основним позовом ОСОБА_3 було укладено шлюб, під час перебування у шлюбі було придбано домоволодіння АДРЕСА_5 , загальна площа якого 225,1 кв.м, разом з будинком було придбано земельну ділянку, яка розташована за тією же адресою , що і домоволодіння , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,на якій розташовано домоволодіння - кадастровий номер ділянки НОМЕР_4, загальною площею 0,0479 га. Договір купівлі-продажу був нотаріально оформлений 21 грудня 2012року. Своє право особистої власності саме в частці 2757/10000 , обгрунтовує тим, що на придбання житлового будинку та земельної ділянки було витрачено її особисті кошти, які вона отримала згідно договору дарування укладеного між нею та її матір'ю ОСОБА_6 03 листопада 2012року у м. Москва Російської Федерації , з додержанням вимог законодавства РФ, а саме ст.ст.163,574,578 ЦК РФ та 32 Глави ЦК РФ. Згідно умов договору ОСОБА_6 надала в дар ОСОБА_1 30 000доларів США для придбання домоволодіння в м. Маріуполі Донецької області. Також в договорі прописано, що грошові кошти повинні бути передані в строк до 15 грудня 2012року. Грошові кошти були передані ОСОБА_1 за допомогою переказу системи Венсерн Юніан періодичними платежами по 5 000доларів США 04 грудня 2012року,05 грудня 2012року,07грудня 2012року та 10грудня 2012року . 10грудня 2012року було зроблено два банківських перекази один на ім'я ОСОБА_1 , а другий на ім'я її бабусі ОСОБА_7, яка в подальшому під розписку передала 5000доларів США онуці ОСОБА_1 В зв'язку з тим, що позивачка змогла надати підтвердження переказів банківськими документами лише на 25 000доларів США- розмір позовних вимог було зменшено і остаточно встановлено частку особистої власності в домоволодінні та земельній ділянці 2757/10000. З посиланням на ст..57 ч.1 п.2 СК України вважає, що в зв'язку з вкладенням особистих коштів в придбання спільного майна - вона має право особистої власності в даному майні пропорційно вкладеним грошовим коштам. ОСОБА_1 вказує в позові, що вказані грошові кошти були віддані одразу ж продавцю майна в день укладення договорів. В придбанні домоволодіння також було вкладено 50 110гривень - кошти отриманні від продажу належного подружжю автомобіля, а залишок суми в розмірі 434 800гривень було отримано в кредит в ПАТ «Укрбізнесбанк», забезпеченням по кредиту виступило придбане домоволодіння з земельною ділянкою та укладений договір поруки з нею. Усі документи були оформлені на відповідача, оскільки на той час вони були сім'єю. Позивачкою в уточнених позовних вимогах, було наведено розрахунок доведеності її вимог. У грудні 2016року шлюбні відносини з ОСОБА_3 були припинені, а 07 серпня 2017року рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області шлюб було розірвано. У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 не визнає її право особистої власності в спірному домоволодінні та земельній ділянці - вона вимушена була звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Мирним шляхом врегулювати спір з відповідачем за основним позовом не вдалось.

В вересні 2017 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя. Даний позов було уточнено під час слухання справи. ОСОБА_3 підтверджує в своєму позові, що між ним та відповідачкою за об'єднаною справою ОСОБА_13 було укладено шлюб 06 вересня 2008року,який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області 07 серпня 2017року , під час шлюбу було придбано домоволодіння АДРЕСА_6 , загальна площа якого 225,1 кв.м, разом з будинком було придбано земельну ділянку, яка розташована за тією же адресою , що і домоволодіння , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,на якій розташовано домоволодіння - кадастровий номер ділянки НОМЕР_4, загальною площею 0,0479 га. Також ,позивач за об'єднаною справою ОСОБА_3 підтверджує, що у зв'язку з нестачею власних коштів подружжям в ПАТ «Укрбізнесбанк» було отримано кредит,укладено кредитний договір №КИПНФ/1007638.1 на суму 434 800гривень, забезпеченням по кредиту виступило придбане домоволодіння з земельною ділянкою та укладений договір поруки з ОСОБА_1 Договори купівлі-продажу були оформлені на його ім'я .В зв'язку з тим, що з часу укладення шлюбу і до 2012року ОСОБА_1 не працювала, хоча і була працездатною, коштів на придбання будинку не надавала, вважає за необхідне застосувати п.2 ст.70 СК України і поділити сумісне майно подружжя наступним чином: за ОСОБА_3 визнати право власності на 2/3 частки спірного домоволодіння і земельної ділянки, а за ОСОБА_1 1/3 частки житлового будинку. Також позивач за об'єднаною справою та відповідач за основним позовом вказує на те, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015року по цивільній справі №266/3215/15ц стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість по кредитному зобов'язанню у розмірі 504 262гривні, а на час розгляду справи про поділ майна подружжя строкова заборгованість дорівнює 727 404гривні 65копійок. Погашення кредиту сплачувалось лише ним, а ОСОБА_1 не вклала жодної копійки в погашення заборгованості по кредитному зобов'язанню. В зв'язку з чим просив не тільки поділити майно подружжя в частках зазначених в позові, а ї розподілити відповідно до розміру задоволених часток у розподілі спільного майна подружжя , зобов'язання позичальника за кредитним договором №КИПНФ/1007638.1 від 21.12.2012року, укладеним з ПАТ «Українській Бізнес Банк».

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10листопада 2017року справи було об'єднано в одне провадження.

Позивачка за основним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в своїх запереченням на позов ОСОБА_3 пояснили наступне . ОСОБА_1 не визнає уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 , вважає їх необґрунтованими та такими,що не базуються на вимогах закону з наступних підстав. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2017року про розірвання шлюбу, набрало законної сили 18 серпня 2017року, а шлюбні відносини припинились на початку 2017року. З посиланням на ст..57 СК України та докази - вважає, що власне ОСОБА_1 було внесено 25 000доларів США власних коштів на придбання будинку, які їй належать на підставі договору дарування , який було надано в судове засідання. Факт отримання грошових коштів підтверджено копіями платіжних доручень банківської системи Вестерн Юніан, перекази здійснювались напередодні укладення угоди. Перший внесок продавцю за земельну ділянку та житловий будинок склав 289 900гривень, що було еквівалентно 36 269,23 доларів США,що підтверджено п.4 договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.12.2012року та п.2.1.договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2012року. Таких коштів , а ні власне ОСОБА_1, а ні сім'я в цілому не мала. Сума внеску складає з грошей отриманих в дар від матері та залишку суми від продажу спільного автомобіля HONDA ACCORD. ОСОБА_1 не підтвердив обставин, які можна було врахувати при відступленні від засади рівності часток подружжя. Під час шлюбу ОСОБА_1 навчалась, а в подальшому зареєструвалась як приватний підприємець, отримувала дохід, який було направлено на матеріальне забезпечення родини. Всі ці обставини підтверджені письмовими доказами, які є в матеріалах справи. ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 вважають помилковими вимоги ОСОБА_3 стосовно розподілу боргових зобов'язань колишнього подружжя перед банком, який є третьою особою по справі. Дані вимоги протиречать правовій позиції Верховного Суду України, який у своїх рішеннях зазначив, що борги подружжя враховуються при поділі майна, а саме слід досліджувати, чи вносились особисті кошти в погашення кредиту під час шлюбу чи після його припинення. ОСОБА_3 в своїй позовній заяві зазначає, що після 12 .02.2015року жодних платежів за кредитним договором не було,таким чином особистих коштів після припинення шлюбних відносин ОСОБА_8 не вкладав в погашення зобов'язання. Тому всі розрахунки ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. До того ж, дані вимоги є зміною кредитного договору, що неможливо без згоди на те банку. Рішення по даній справі не може скасувати чи змінити заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015року по цивільній справі №266/3215/15ц.В зв'язку з чим заперечують проти задоволення вимог ОСОБА_3, вважають особистою та такою,що не підлягає поділу частку в спірному майні, що дорівнює 2757/10000 особистою власністю ОСОБА_1 Інша частка, що дорівнює 7243/10000 може бути поділена як спільна власність колишнього подружжя.

Відповідач за основним позовом та позивач за об'єднаною справою ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в своїх запереченнях на позов ОСОБА_1 пояснили наступне. ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9 вважають, що наявність грошових коштів отриманих ОСОБА_1 в дар від своєї матері не є підставою вважати, що саме ці кошти пішли на придбання спірного будинку та земельної ділянки. Вважають, що вказані грошові кошти пішли на придбання майна батьку ОСОБА_1 - ОСОБА_10Свідків при передачі грошових коштів не було, підтвердження переводу цих грошових коштів продавцю ОСОБА_11 позивачкою ОСОБА_1 не надано. Просили відмовити у задоволені позову.

Третя особа ПАТ «Український Бізнес банк» в своїх запереченнях на позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пояснили наступне. Третя особа підтвердила обставини укладення кредитного договору №КИПНФ/1007638.1 від 21.12.2012року між банком та ОСОБА_3. З метою забезпечення виконання обов'язків за кредитним договором з ОСОБА_1 було укладено договір поруки. На час розгляду даної справи , а ні позичальник, а ні поручитель належним чином не виконали умови договору. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015року по цивільній справі №266/3215/15ц підлягає примусовому виконанню Жовтневим відділом ДВС м. Маріуполя і Приморським ВДВС м. Маріуполя. ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» проти вчинення будь-яких дій, щодо поділу майна, яке перебуває в забезпеченні виконання зобов'язань за кредитним договором, просив відмовити у задоволені позовів і ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності і позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Під час судового засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали свої уточнені позовні вимоги , наполягали на їх задоволені. В задоволені позову ОСОБА_3 просили відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. В додаток ОСОБА_1 пояснила, що гроші які вона отримала від матері в дар мали цільове призначення - яке прописано в умовах договору, це придбання майна. Грошові кошти у розмірі 30 000доларів США було вкладено в придбання спірного будинку і земельної ділянки, а не на придбання майна батькові. На даний час ОСОБА_1 може доказати суди переказ лише на 25 000доларів США, тому вимушена зменшити позовні вимоги . Відповідач ОСОБА_3 та його представник не надали суду доказів, які б підтвердили ,що саме отримані в дар грошові кошти було витрачено на придбання майна ОСОБА_10 Ці ствердження базуються на припущеннях. Власного майна у ОСОБА_1 не має. Всі гроші, які вона та ОСОБА_3 заробляли під час шлюбу були витрачені на побут, а не на придбання майна. ОСОБА_3 не довів обставин, що в нього були власні заощадження, які були спрямовані на придбання спірного майна. Просили основний позов ОСОБА_1 задовольнити і відмовити у задоволені позову ОСОБА_3

Відповідач за основним позовом та позивач за об'єднаною справою ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнали основний позов ОСОБА_1 , підтримали свої уточнені позовні вимоги , надали свої заперечення у відповідності до письмового відзиву на позов ОСОБА_1 В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував про наявність спільного автомобіля HONDA ACCORD та його продажу, не знав про наявність грошових коштів у ОСОБА_1, які вона отримала в дар від своєї матері. Заперечував проти того, що його колишня жінка коли небудь працювала. Його батьки теж допомагали грошами. Просив відмовити у задоволені основного позову ОСОБА_1, його позов просив задовольнити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її рідною донькою . Під час всього періоду знаходження доньки у шлюбі вона допомагала подружжю грошами. Вона тривалий час, з 2005року по 2015рік , знаходилась в РФ, офіційно працювала. В 2012році її донька ОСОБА_1 звернулась до неї з просьбою, щоб та допомогла їм з ОСОБА_3 грошима для придбання будинку. Грошових коштів не вистачало. Вона порадилась з юристами, які їй порадили укласти договір дарування. Даний договір дарування на таку суму грошових коштів, як 30 000доларів США, згідно законодавства РФ не потребує нотаріального посвідчення. Сам договір був складений юристами, а вона і донька його підписали. Була згодна з тим, що подружжю було необхідно придбати житло, оскільки власного не мали. В зв'язку з тим, що самостійно не мала змоги бути присутньою під час укладення угоди,тому і не зафіксувала свою частку. ЇЇ донька весь час після закінчення вишу працювала - займалась вантажними перевозками, продуктами . Автомобіль HONDA ACCORD був придбаний подружжям під час шлюбу у кредит, але в травні 2009року вона дізналась, що автомобіль за несплату кредиту знаходиться на штрафному майданчику. ЇЇ чоловік надав 17 000доларів США для того, щоб ОСОБА_3 сплатив боргові зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанком». Про наявність грошових коштів в сумі 30 000доларів США ОСОБА_3 знав. Грошові кошти передавались банківськими переказами системи Вестерн Юніан де не вимагається вказувати призначення платежу. Яким чином ОСОБА_3 сплачували два роки боргові зобов'язання перед банком не знає, як і не знає,чому виникла заборгованість перед банком. Грошових коштів для придбання майна колишнього чоловіка не надавала, з ОСОБА_6 розірвали шлюб більше 13 років назад, в 2005році. В подальшому, в 2013році, її колишній чоловік подарував їй 1/3 частку квартири.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 це її онука. В грудні 2012року вона отримала переказ в 5000доларів США від доньки - ОСОБА_6 В цей же день ОСОБА_6 пересилала 5000долрів США ОСОБА_1. У зв'язку з тим, що гроші терміново необхідні були для придбання майна- в один день було переказано донькою 10 000доларів США, але платіж можна було зробити від однієї особи до однієї і той же особи лише на 5000доларів США, вона в свою чергу через розсипку віддала ці кошти своїй онуці. Колишній чоловік онуки - ОСОБА_3 знав про наявність даних грошових коштів. Знає, що ці кошти були спрямовані на придбання будинку, а власних коштів у подружжя не було.

Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, вважає, що основний позов ОСОБА_1 про захист права власності та визнання права особистої власності підлягає задоволенню, у задоволені позову відповідача за основним позовом та позивача за об'єднаною справою ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи судом було постановлено наступні ухвали.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2017року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «Український бізнес банк» про визнання права власності та призначено попередній розгляд справи на 03 листопада 2017року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2017року було призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні на 10листопада 2017року .

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10листопада 2017року було задоволено клопотання позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2 про об'єднання справ в одне провадження. Цією же ухвалою клопотання ОСОБА_12 було задоволено частково. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ПАТ «Український Бізнес банк» про поділ майна подружжя було об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «Український бізнес банк» про захист права власності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2018року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. З метою забезпечення позову ОСОБА_1 було накладено арешт на майно-житловий будинок АДРЕСА_7

Під час слухання справи судом було задоволено клопотання представника позивачки за основним позовом ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про витребування відомостей від третьої особи, про розрахунок заборгованості по кредитному договору від 21 грудня 2012року №КИПНФ/1007638.1 укладеного між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_3, та договору іпотеки №ОБП/1007638.2 від 21.12.2012р.

Судом встановлені наступні обставини, та які не заперечують сторони, що 06 вересня 2008року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13,актовий запис №326, після реєстрації шлюбу прізвище «ОСОБА_3» було змінено на «ОСОБА_3», видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_5

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2017року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (т.с.1, а.с.18)

21 грудня2012року між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_4, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та споруд площею 0,0479га , кадастровий номер НОМЕР_4. Продаж вчинився за узгодженою між сторонами ціною - 426000гривень. Зазначену суму покупець (ОСОБА_3.) зобов'язався сплатити продавцю з розстроченням платежу, а саме:гроші в сумі 26 000гривень покупець сплачує продавцю під час підписання договору. Плату залишку ціни земельної ділянки в сумі 400 000гривень покупець зобов'язується здійснити протягом одного дня з моменту нотаріального оформлення цього договору. З метою придбання вищевказаної земельної ділянки та передачі продавцю грошей для остаточного рахунку, одночасно з посвідченням цього договору покупець укладає кредитний договір з ПАТ «Українській Бізнес Банк» на одержання кредитних коштів в сумі 400000гривень, з передачею цієї земельної ділянки в іпотеку ПАТ «Український Бізнес Банк»(т.с.1, а.с.14) Даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом К.О. Горелік.

21 грудня2012року між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_4, який складається з житлового будинку, господарських споруд та споруд загальною площею 225,1 кв.м, в тому числі житловою 82,8 кв.м. прожаж здійснився за 298 700гривень. Зазначену суму покупець (ОСОБА_3.) зобов'язався сплатити продавцю з розстроченням платежу, а саме:гроші в сумі 263 900гривень покупець сплачує продавцю під час підписання договору. Плату залишку ціни в сумі 34800гривень покупець зобов'язується здійснити протягом одного дня з моменту нотаріального оформлення цього договору. З метою придбання вищевказаного житлового будинку та передачі продавцю грошей для остаточного рахунку, одночасно з посвідченням цього договору покупець укладає кредитний договір з ПАТ «Українській Бізнес Банк» на одержання кредитних коштів в сумі 34 800гривень, з передачею житлового будинку в іпотеку ПАТ «Український Бізнес Банк»(т.с.1, а.с.15) Даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом К.О. Горелік.

21 грудня2012року між ПАТ «Українській Бізнес Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №ОБП/1007638.2(т.с.1, а.с.16-17)

Вартість спірного майна на час звернення сторін із позовами складає, згідно звіту про експертну грошову оцінку : земельної ділянки -135 779гривень, житлового будинку 1 180 252гривень (т.с.1,а.с.19-20)

На підтвердження стягнення з подружжя заборгованості за договором кредиту та іпотеки банк надав копію виконавчих листів, виданих Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області (тс.1,а.с.102-107) Також банком на виконання ухвали суду було надано розрахунок заборгованості (т.с.1, а.с.116-122)

На підтвердження своїх доводів позивачка ОСОБА_1 надала суду копії платіжних доручень системи Вестерн Юніан про перерахування ОСОБА_6 на її імя грошових коштів у розмірі 25 000доларів США по 5000доларів США кожен 04.12.2012року, 05 грудня 2012року,07грудня 2012року та 10грудня 2012року(т.с.1, а.с.11-13, 148-152) Також було надано копію розписки про отримання ОСОБА_1 10грудня 2012року від ОСОБА_7 5000доларів США, які були перераховані останній від ОСОБА_6 для ОСОБА_1 (тс.1, а.с.87)

В підтвердження своїх пояснень, стосовно офіційного перебування на території РФ та працевлаштування , свідок ОСОБА_6 надала відповідні документи з міграційної служби, та копію трудової книжки(т.с.1, а.с.73-79)

Позивачкою та її представником було надано копію договору цільового дарування грошових коштів, укладеного 03 листопада 2012року в м. Москва між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з дотриманням вимог законодавства РФ. Згідно умов договору ОСОБА_6 надала в дар ОСОБА_1 30 000доларів США для придбання домоволодіння в м. Маріуполі Донецької області. Також в договорі прописано, що грошові кошти повинні бути передані в строк до 15 грудня 2012року.(т.с.1,а.с.80).

На підтвердження своїх доходів ,та спростування стверджень ОСОБА_3 та його представника, що позивачка жодного дня не працювала і не отримувала дохід - ОСОБА_1 надала до суду довідку з Приморського відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про реєстрацію ФОП ОСОБА_1 і обсяг доходу задекларованого щорічно починаючи з 2010року по 2016рік(т.с.1,а.с.82)

Також позивачкою було надано копію трудової книжки(а.с.83) та копію диплома про отримання повної вищої освіти в 2010році(а.с.84)

На спростування доводів відповідача про витрачення грошових коштів на придбання квартири колишньому чоловікові ОСОБА_6 - ОСОБА_6, позивачкою та її представником було надано копію договору дарування частини квартири , згідно якого ОСОБА_10 та ОСОБА_1 07 березня 2013року подарували свої частки квартири АДРЕСА_1 , що дорівнюють 2/3 , ОСОБА_6.(а.с.88)Також було надано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що 02.11.2012року ОСОБА_10 зареєстрував своє право власності на квартиру АДРЕСА_2,а нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу було укладено 03 жовтня 2012року.

Разом з клопотанням про витребування відомостей з територіального сервісного центру МВС України в Донецькій області про наявність у власності подружжя автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1, та його продажу перед придбанням домоволодіння - позивачкою було надано фототаблицю з фото автомобіля HONDA ACCORD. Клопотання про витребування відомостей було задоволено під час судового засідання 01 грудня 2017року.

На підтвердження доводів позивачки і в спростування стверджень відповідача, що в сім'ї ніколи не було автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1- судом було отримано довідку з територіального сервісного центру МВС України в Донецькій області віди12.12.2017р. в якій зазначено, що автомобіль HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005року випуску був зареєстрований за ОСОБА_3 у період з 23.06.2010року по 04.04.2012р. (т.с.1,а.с.126)

На підтвердження своїх доходів ОСОБА_3 надав довідки про заробітну плату за основним місцем роботи ДП «ММТП» за період з 2008року по 2012року(тс.1, ас.56-60)

Також відповідачем за основним позовом ОСОБА_3 було надано довідку з Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про задекларований обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2010року по 31.12.2010рік(т.с.1,а.с.55)

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Ст.. 368 ч.3 ЦК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу,є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст..60 СК.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст..57 СК України - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно до ч.7 ст.57 СК України - якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Згідно ч.2 ст.. 70 СК України - при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ст. 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76 - 84 ЦПК України , визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Під час судового розгляду було встановлено, та підтверджено належними доказами по справі , що позивачка отримала в дар від матері грошові кошти у розмірі 25 000доларів США на підставі договору дарування, який було укладено за вимогами законодавства РФ. Отримання грошових коштів та їх переказ підтверджені банківськими переказами. Сума переданих продавцю ОСОБА_11 грошових коштів ,в день укладення договорів купівлі-продажу - 21.12.012року, співпадає з сумою, яку ОСОБА_1 отримала в дар від матері для придбання спірного майна. В зв'язку з чим, суд вважає вірним посилання позивачки на ч.1 п.2 ст.57 СК України та ч.7 ст.57 СК України, а позицію по справі обґрунтованою та такою, що підтверджена належними доказами.

Під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження ствердження відповідача за основним позовом та позивача за об'єднаною справою ОСОБА_3, що грошові кошти, які були передані ОСОБА_3 від ОСОБА_10 були спрямовані на придбання житла колишньому чоловікові ОСОБА_6 - ОСОБА_6.

Договір дарування грошових коштів було укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 03 листопада 2012року, а переший грошовий переказ було отримано 04грудня 2012року, тоді як ОСОБА_10 придбав квартиру АДРЕСА_2, 03 жовтня 2012року - за місяць до того як відбулось укладення договору дарування. Право власності ОСОБА_10 зареєстрував 02 листопада 2012року.

Судом було встановлено, що дійсно подружжя мало автомобіль HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований за ОСОБА_3 у період з 23.06.2010року по 04.04.2012р.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження ствердження відповідача ОСОБА_3, що ОСОБА_1 ніколи не працювала і не отримувала дохід. Ці ствердження були спростовані довідками з податкової, трудовою книжкою.

Ствердження ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 про наявність власних грошових коштів у ОСОБА_3 під час придбання спірного домоволодіння і земельної ділянки - не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідач за основним позовом та позивач за об'єднаною справою ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів, що саме його дохід від підприємницької діяльності в 2010році та заробітна плата були витрачені на придбання спірного майна. Також не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами , посилання ОСОБА_3 на ст..70 СК України , в частині відступлення від рівності часток, тому суд не приймає до уваги ці посилання та ствердження, що доля в спільному майні подружжя у ОСОБА_3 більше ніж у ОСОБА_1

Суд вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_3 стосовно розподілу, відповідно до розміру задоволених часток у розподілі спільного майна подружжя , зобов'язання позичальника за кредитним договором №КИПНФ/1007638.1 від 21.12.2012року, укладеним з ПАТ «Українській Бізнес Банк». Ці вимоги порушують право третьої особи - ПАТ «Український Бізнес Банк» передбачені ст.520 ЦК України.

Згідно ст.520 ЦК України - боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 на підтвердження своїх вимог не надали до суду документів, які підтверджують згоду кредитора стосовно такого розподілу боргових зобов'язань по кредитному договору та переведення частини боргу на іншу особу , також не зазначили норму права, на підставі якої необхідно здійснити заміну боржника у зобов'язанні.

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині розподілу боргових зобов'язань по кредитному договору , пропорційно частці в майні - є суттєвими змінами в кредитний договір і без згоди на те банку, як сторони договірних зобов'язань не можлива.

Ствердження третьої особи ПАТ «УКРБІЗНЕС» про неможливість поділу спірного майна в зв'язку з тим, що кредит не погашений є помилковим. Праву на спільну сумісну власність та особисту власність, на житловий будинок та земельну ділянку по провулку Єнісейському в м. Маріуполі, кореспондується боргове зобов'язання - повернення грошової суми, що отримана в кредит на придбання цього майна, проте вказана обставина не може бути підставою для відмови у поділі сумісного майна подружжя та визнання права особистої власності.

На підставі викладено, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на 2757/10000 частки житлового будинку АДРЕСА_8 загальною площею 225,1 кв.м та права особистої власності на 2757/10000 частки земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована по АДРЕСА_9 загальною площею 0,0479га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - є доведеним і обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_3 про поділ майна подружжя , шляхом визначення за ним право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_8 загальною площею 225,1 кв.м та земельної ділянки за тією же адресою, а за ОСОБА_1 на 1/3 частку спірного майна - оскільки позов не доведений і не обґрунтований. Суд відмовляє в задоволені вимог ОСОБА_3 про розподіл боргових зобов'язань пропорційно часткам в праві власності, оскільки дані вимоги є суттєвими змінами в укладений і діючих кредитний договір і договір іпотеки і порушують права третьої особи - ПАТ «УКРБІЗНЕС Банк», дані вимоги є необґрунтованими.

Задовольняючи основний позов ОСОБА_1 , суд на підставі ст.141 ЦПК України стягує з відповідача за основним позовом та відповідача за об'єднаною справою ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 4 707гривень 40копійок .

Керуючись ст.ст.60, 70, 57 СК України, ст.ст. 520,368 ЦК України, ст. ст. 13,77,81, 141,258,259,265 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» про захист права власності, стягнення судових витрат - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2) право особистої власності на 2757/10000 частки житлового будинку АДРЕСА_8 загальною площею 225,1 кв.м

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2) право особистої власності на 2757/10000 частки земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована по АДРЕСА_9 загальною площею 0,0479га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження (РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2) понесені неї судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4 707гривень 40копійок (чотири тисячі сімсот сім гривень 40копійок)

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» про розподіл майна подружжя

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Федотова В. М.