Справа № 209/3035/17
Провадження № 2/209/160/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 15.05.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №184.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 15 травня 2009 року. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею. Позивач зазначає, що протягом останніх років у їх сім'ї часто виникали суперечки з будь-якого приводу, так як у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. З 15 квітня 2016 року вони проживають за різними адресами, спільне господарство не ведуть, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Причинами розладу сім'ї стала психічна несумісність, вони перестали розуміти один одного, зникли почуття любові та поваги, вони не могли дійти до єдиної думки при вирішенні будь-яких сімейних питань, тому вирішили припинити спільне проживання. Вони неодноразово намагались відновити сім'ю, але нічого не вийшло, кожен з них живе своїм окремим особистим життям, і не має наміру відновлювати подружні стосунки та сімейні відносини з відповідачем. Вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, її збереження та відновлення не можливе та недоцільне, а тому розірвання шлюбу відповідає як її інтер есам, так і відповідача. Після розірвання шлюбу доньки залишаться проживати з позивачем. Зазначає, що питань про розподіл спільного майна подружжя між ними не має.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у суду матеріалів, згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При вирішенні справи, суд враховує те, що кожна сторона має право розпоряджатись своїми процесуальними правами на власний розсуд, в тому числі і в частині визнання позову.

При цьому, ч.1 ст.206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заявіпо суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, зареєстрованого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 15 травня 2009 року, актовий запис за №184, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

Від шлюбних відносин сторони мають малолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, актові записи за №524 від 28 липня 2009 року та №377 від 22 червня 2012 року відповідно (а.с.6, 7).

На теперішній час сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть, діти проживають з позивачем, ніхто з них не виявив бажання про збереження сім'ї.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до п.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права та інтереси їх дітей, шлюбні відносини припинені з 15 квітня 2016 року попричині психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

З цих підстав, враховуючи встановлені судом обставини, визнання відповідачем позовних вимог, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, в якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч.1 ст.142 ЦПК України, в якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320,00 гривень на користь позивача, та підлягають поверненню позивачу сплачений нею при поданні позову судовий збір у розмірі 320,00 гривень з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 81, 82, 89, 141, 142, 211, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 15 травня 2009 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №184 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Управлінню Державної казначейської служби України у м.Кам'янському Дніпропетровської області, , що розташоване за адресою: 51931, м.Кам'янське, вул.Москворецька, 14, повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір при поданні позову на р/р 0015, МФО 805012, згідно квитанції №0.0.887263776.1 від 07 листопада 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

При цьому, відповідно до п.п.15.5. п.15 Розділу ХІІІ ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України, встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. Отже, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на дане судове рішення може бути подана, протягом зазначених строків, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 51900, АДРЕСА_1 (інші відомості суду невідомі).

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 51900, АДРЕСА_2 (інші відомості суду невідомі).

Суддя Д.В. Маслов