Номер провадження 6/643/148/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Мельникової І.Д.

при секретарі: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання Старшого Державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший Державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим документом.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначає, що в його провадженні на виконанні знаходиться виконавче провадження №53769937, з примусового виконання виконавчого листа №643/14127/15-ц, виданого 06.10.2016 року Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» грошові кошти у розмірі 60974,75 грн. 13.04.2017 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлено запити до правовстановлюючих організацій. Згідно витягу з БД «НАІС» за боржником зареєстровано автотранспортний засіб, на який накладено арешт та оголошено його розшук. 04.10.2017 року та 27.02.2018 року за адресою боржника направлено виклики на прийом до державного виконавця, однак боржник не з*являється. Згідно відповіді ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії встановлено, що за результатами перевірки боржника не знайдено та повідомлено, що боржник працює в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської області. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України інформація відносно боржника фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) даним податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку відсутня та інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах відсутня. Відповідно до довідки АДБ ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до відповіді ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_3 документувався паспортом для виїзду за кордон серії ЕР №543761 від 26.11.2012 року терміном дії до 26.11.2022 року. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України боржник один раз перетинав кордон 14.11.2013 року у пункті пропуску «Гоптівка». Боржником виконавчий документ в самостійному порядку не виконується, заборгованість не погашена, що свідчить про його ухилення від виконання виконавчого документа.

У судове засідання державний виконавець не зявився, надав суду заяву про розгляд подання у його відсутність, подання просив задовольнити.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подання, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

На виконанні Старшого Державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження №53769937, з примусового виконання виконавчого листа №643/14127/15-ц, виданого 06.10.2016 року Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» грошові кошти у розмірі 60974,75 грн.

Звертаючись з поданням до суду державний виконавець посилається на те, що на теперішній час за боржником рахується заборгованість перед ПАТ «Кредобанк» у сумі 60974,75 грн.

Посилається на те, що наявність у боржника зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Державний виконавець не надав доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_3 має намір виїхати за межі України. Посилання на те, що боржник перетинав державний кордом у 2013 році не свідчить про наміри боржника покинути територію України та не носять систематичний характер.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Крім того, матеріали подання не містять підтвердження того, що ОСОБА_3 обізнаний про існування вказаного виконавчого провадження та навмисно ухиляється від виконання своїх зобов*язань.

Відповідно до Указу президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», безумовною підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Також, у поданні державного виконавця зазначено, що ОСОБА_3 працює у Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрацій Московського району Харківської області, а отже боржник працює на державній службі та отримує заробітну плату, на яку може бути звернене стягнення за виконавчим документом. Крім того, матеріали подання не містять жодних доказів про направлення викликів чи виконавчих документів за місцем роботи боржника для забезпечення виконання ним зобов*язання.

Між тим, матеріали подання не міститься будь-яких доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання ним зобов'язань за рішенням суду, доводи державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, покладених на нього державним органом та можливості боржника виїхати за межі України ґрунтуються лише на припущеннях.

Суду не надано доказів на підтвердження отримання виклику боржника до виконавчої служби з приводу вищевказаного виконавчого провадження та взагалі щодо обізнаності останнього про наявність такого виконавчого провадження.

При цьому суд враховує, що саме державний виконавець, як ініціатор вирішення питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві на виїзд, зобов'язаний зазначити у поданні передбачені законом підстави для такого обмеження і надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Старшого Державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Д.Мельникова