КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/773/18
Провадження № 2/488/1106/18 р.
02.07.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів,-
06.03.2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила суд: стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з грудня 2014 року по січень 2018 року в розмірі 9209, 67 грн.; збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь з відповідача ОСОБА_4 на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.12.2008 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, на 1/4 частину доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.04.1994 року. Від даного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей: повнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.12.2008 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх доньок у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно починаючи з 25.12.2008 року і до повноліття дітей.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.02.2011 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано.

Позивач зазначає, що на момент винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача у 2008 році, їх з відповідачем старша донька ОСОБА_6 ще не досягла повнолітнього віку, а на теперішній час є повнолітньою громадянкою України, тому вона звернулася до суду про збільшення розміру аліментів відносно молодшої доньки ОСОБА_5, яка ще не досягла повнолітнього віку, а присудженні на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини, на теперішній час є недостатніми та не відповідаючими дійочому законодавству України, так як у відповідача не має інших виплат за аліментами та інших неповнолітніх дітей, він є особою працездатного віку, здійснює трудову діяльність, має регулярний заробіток (точні доходи відповідача позивачу не відомі), а тому на дуку позивача, має можливість та повинен сплачувати аліменти на утримання доньки у більшому розмірі.

Це що стосується зміни розміру аліментів, а що відносно пені за прострочення виплат аліментів позивач зазначила наступне.

Так, відповідач сплачував аліменти до грудня 2014 року, тобто фактично до повноліття старшої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а з грудня 2014 року не повідомляючи причину відмови у сплаті аліментів на молодшу доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перестав їх сплачувати.

Таким чином, станом на 01.02.2018 року сума пені за період з грудня 2014 року по січень 2018 року включно, складає 9209, 67 грн., з урахуванням стягнення 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

На підставі вищезазначеного та згідно ст. ст. 180, 182, 192 СК України, позивач звернулася до суду з відповідними вимогами.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року, провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 22.05.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін. Ухвала суду була невідкладно відправлена сторонам по справі.

В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Також не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою пошти за закінченням строків зберігання. Крім того, ухвалу суду від 02.04. 2018 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.

Дослідивши письмові докази по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що з відповідачем ОСОБА_4, позивач ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.04.1994 року. Від даного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей: повнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.12.2008 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх доньок, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно починаючи з 25.12.2008 року і до повноліття дітей.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.02.2011 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано.

Судом встановлено, що на момент винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_4 у 2008 році, їх з позивачем старша донька ОСОБА_6, ще не досягла повнолітнього віку, а на теперішній час є повнолітньою особою, тому позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів відносно молодшої доньки ОСОБА_5, яка ще не досягла повнолітнього віку, а присудженні на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини, на теперішній час є недостатніми та не відповідаючими ст. 182 СК України, так як у відповідача не має інших виплат за аліментами та інших неповнолітніх дітей, він є особою працездатного віку, здійснює трудову діяльність, має регулярний заробіток (точні доходи відповідача позивачу не відомі).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.п.З п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування рудами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

У відповідності до вимог ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни розміру аліментів визначених раніше судом.

Що стосується вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів то судом встановлено що, відповідач сплачував аліменти до грудня 2014 року, тобто фактично до повноліття старшої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а з грудня 2014 року не повідомляючи причину відмови у сплаті аліментів на молодшу доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перестав їх сплачувати.

Таким чином, станом на 01.02.2018 року сума пені за період з грудня 2014 року по січень 2018 року включно, складає 9209, 67 грн., з урахуванням стягнення 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з ч.І ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. і

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Таким чином, є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру, способу аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн., на підставі звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, РНОКПП: зроблено відповідний запит) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Миколаїв, вул. Океанівська, 60/4, РНОКПП: НОМЕР_1) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період починаючи з грудня 2014 року і по січень 2018 року включно, в розмірі 9 209, 67 грн. (девять тисяч двісті девять гривень шітдесят сім копійок).

Змінити розмір стягнення аліментів (шляхом збільшення), які було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.12.2008 року по цивільній справі № 2-3282/2008 року з 1/6 частини на 1/4 частину від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, РНОКПП: зроблено відповідний запит) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Миколаїв, вул. Океанівська, 60/4, РНОКПП: НОМЕР_1), аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, РНОКПП: зроблено відповідний запит) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Відкликати виконавчий лист, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва по цивільній справі № 2-3282/2008 року на виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.12.2008 року.

Копію заочного рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 02.07.2018 року.

Суддя: Я. А. Чернявська