Справа №345/2915/17
Провадження № 2/345/80/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Тестон ОСОБА_2, Тестон ОСОБА_3, Тестон ОСОБА_4 та Тестон ОСОБА_5 Дженіфер, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Служба у справах дітей Калуської райдержадміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

що відповідачі по справі є: дочкою, зятем та внуками позивача, які зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 Івано Франківської області. Зазначене будинковолодіння належить позивачу на праві приватної власності.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі у березні 2014 року покинули його домоволодіння та поїхали за межі України, їх місце перебування йому невідоме. З того часу відповідачі в спірному житті не проживають та ним не користуються, а тому він вважає, що Тестон ОСОБА_2, Тестон ОСОБА_3, Тестон ОСОБА_4 та Тестон ОСОБА_5 Дженіфер втратили право на користування житлом.

Представник позивача та позивач подали суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Позивач згідний на заочний розгляд справи.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча завчасно і належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи шляхом поміщення оголошення в засобах масової інформації.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено такі факти, які мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Служби у справах дітей Калуської райдержадміністрації, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. У вирішенні справи просить врахувати висновок комісії з питань захисту прав дитини, згідно якого, комісія вважає за недоцільне втрату на житло малолітніми дітьми Тестон ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Тестон ОСОБА_5 Дженіфер, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають у спірному житлі з 2014 року. Це підтверджується відомостями, які вміщені в акті від 09.06.2017 року, який складено комісією в складі: сільського голови, секретаря та депутата Завійської сільської ради (а.с. 8), де зазначено, що дочка ОСОБА_1 Тестон ОСОБА_2, зять Тестон ОСОБА_3, внуки Тестон ОСОБА_4 та Тестон ОСОБА_5 Дженіфер у житловому будинку в с. Завій по вул. Луги 54 Калуського району Івано Франківської області не проживають з березня 2014 року.

Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.12.2004 року (а.с. 5) позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння в с. Завій по вул. Луги 54 Калуського району Івано Франківської області.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У своєму позові позивач чітко не зазначає причин відсутності відповідачів та чи є вони неповажними, а також не зазначає мети їх виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Згідно ст. 18 Закону України Про охорону дитинства, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Враховуючи те, що позивачем не доведено неповажності відсутності відповідачем у зазначеному домоволодіння та беручи до уваги висновок Служби у справах дітей Калуської РДА щодо недоцільності втрати на житло малолітніми дітьми Тестон ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Тестон ОСОБА_5 Дженіфер, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 9, 71, 72, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст. 18 Закону України Про охорону дитинства, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» й керуючись ст. ст. 13, 259 260, 264 269, 280 282 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тестон ОСОБА_2, Тестон ОСОБА_3, Тестон ОСОБА_4 та Тестон ОСОБА_5 Дженіфер, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Служба у справах дітей Калуської райдержадміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано Франківської області протягом 30 ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: