Провадження №2/748/143/18
Єдиний унікальний № 748/3384/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2018 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

при секретарі Авраменко Ю.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пакульської сільської ради Чернігівського району та області про визнання права власності на житловий будинок, як за членом колишнього колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору мотивуючи свої вимоги тим, що вищезазначений житловий будинок відносився до категорії «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Членом колгоспного двору була позивач, а тому має право на відповідну частку житлового будинку, як член колгоспного двору.

У підготовчому засіданні сторони відсутні.

Від позивача надійшла суду заява про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Представник відповідача Пакульської сільської ради в підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільради.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд вважає можливим ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2016 року визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. (а.с.9-10)

А також, рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 був головою домогосподарства в АДРЕСА_1. Дане господарство відносилось до категорії «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3, а членом колгоспного двору була ОСОБА_1.

Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 " Про порядок державного обліку житлового фонду" і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ст. 17 Закону України РСР "Про власність" майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім"ї, є їх спільною сумісною власністю.

За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що домогосподарство обліковувалось за головою колгоспного двору ОСОБА_3, всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. А отже ОСОБА_1, як член колгоспного двору, має право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 328 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Пакульської сільської ради Чернігівського району та області про визнання права власності на житловий будинок, як за членом колишнього колгоспного двору - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. І. Олещенко