АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1285/17 Номер провадження 22-ц/786/1615/18Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді:Хіль Л.М.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

Секретар: Радько О.М.,

За участі:представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року ухваленого під головуванням судді Кулешової Л.В. о 10 год. 57 хв. ( повний текст рішення складено 18.05.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_5 до Полтавської міської ради, за участю третьої особи-Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, про стягнення винагороди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути на його користь 150096,80 грн. за виконану роботу з вересня 2014 року по грудень 2016 року.

В обґрунтування позову вказував, що рішенням Полтавської міської ради від 18 березня 2014 року створена ліквідаційна комісія з ліквідації КП «Містобудування та кадастр" Полтавської міської ради у складі голови комісії ОСОБА_5 і члена комісії ОСОБА_7

Зазначав, що у даному рішенні не були врегульовані питання оплати праці голови та члена ліквідаційної комісії. Він неодноразово звертався до представників відповідача з метою вирішення питання з виплати винагороди, але це питання не було вирішено.

Вказував, що законодавством чітко не визначено питання оплати праці ліквідатора. Аналогія права чи закону застосовується до правовідносин, що є близькими за змістом.

Таким чином вважав, що необхідно керуватися Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відповідно до ч.1 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду. Згідно з ч.2 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_5 до Полтавської міської ради, за участю третьої особи-Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, про стягнення винагороди відмовлено.

Не погодившись з рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_6 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що він був у складі голови ліквідаційної комісії КП « Містобудування та кадастр» ПМР, яка була створена відповідно до рішення Полтавської міської ради від 18.03.2015 року. Проте, Полтавською міською радою не було вирішено питання щодо винагороди позивачу.

Оскільки при вирішенні даного спору потрібно враховувати, що законодавством не визначено порядок оплати ліквідатора то вважав, що треба до спірних правовідносин застосовувати ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом віро встановлено, що рішенням позачергової сорокової сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 18 березня 2014 року було вирішено припинити юридичну особу комунальне підприємство «Містобудування та кадастр» Полтавської міської ради шляхом його ліквідації, створити ліквідаційну комісію з припинення юридичної особи у складі згідно з додатком ( а.с.7).

Згідно з додатком до рішення позачергової сорокової сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 18 березня 2014 року до складу ліквідаційної комісії комунального підприємства «Містобудування та кадастр» Полтавської міської ради включені: голова ліквідаційної комісії ОСОБА_5 та ОСОБА_8 як член комісії ( а.с.7 зворотна сторона).

Із змісту рішення позачергової сорокової сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 18 березня 2014 року вбачається, що вказаним рішенням не було встановлено розмір винагороди за виконання обов`язків з ліквідації підприємства голові та члену ліквідаційної комісії, що підтвердили в судовому засіданні учасники справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що голова ліквідаційної комісії перебував у цивільно-правових відносинах з юридичною особою, що ліквідується, а не в трудових. Крім того, під час виконання позивачем обов'язків голови ліквідаційної комісії ним будь-які цивільно-правові угоди щодо оплати праці не укладались.

Місцевим судом зазначено, що посилання позивача на застосування за аналогією права ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та визначення оплати праці позивача у розмірі середньомісячної заробітної плати керівника КП «Містобудування та кадастр» Полтавської міської ради не заслуговують на увагу, оскільки вказаний закон регулює правовідносини у сфері господарських правовідносин.

Апеляційний суд вважає такі висновки місцевого суду вірними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний суд у Рішенні від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 зазначив, що Верховенство права - це панування права у суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Питання оплати послуг арбітражного керуючого врегульовані пунктом 12 ст. 3-1 Закону про банкрутство в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 Законом України №4212-VI від 22.12.2011, де зазначено, що оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Отже, вказаною нормою зазначено, що арбітражний керуючий отримує саме оплату послуг та ця оплата послуг здійснюється періодично, а саме за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень. Умовою визначення розміру оплати праці арбітражного керуючого є наявність рішення комітету кредиторів, затвердженого господарським судом. Тому, правовідносини щодо оплати праці арбітражного керуючого прямо врегульовані вказаною нормою Закону про банкрутство.

Арбітражний керуючий призначається судом і діє відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Отже, навіть виконання арбітражним керуючим своїх повноважень керуючого санацією, а саме обов'язків керівника підприємства не підтверджують наявність трудових відносин та відповідних гарантій, які з ними пов'язані.Закон про банкрутство не визначає автоматичного виникнення трудових обов'язків при виконанні обов'язків керівника підприємства керуючим санацією. Закон про банкрутство має бути передбачуваним у застосуванні, що відповідає принципу законності і правової визначеності, як складових верховенства права.

Обов'язковою умовою трудових відносин є наявність трудового договору між працівником та роботодавцем. У даному випадку арбітражний керуючий є суб'єктом незалежної професійної діяльності, не є найнятим працівником, а тому трудовий договір між ним і установою відсутній.

Із справи вбачається, що під час виконання позивачем обов`язків голови ліквідаційної комісії будь-які цивільно-правові угоди щодо оплати праці не укладались.

Враховуючи те, що ЗУ « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулює правовідносини в сфері господарських правовідносин, тому відсутні підстави для його застосування у цивільних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль