Справа № 656/472/18
Номер провадження 2/656/177/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Херсонської області

у складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Копилової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

в порядку спрощеного позовного провадження

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Іванівської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості

про визнання трудових відносин припиненими,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Іванівської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості про визнання трудових відносин припиненими, посилаючись на те, що 7 лютого 2014 року між ним та відповідачем укладено трудовий договір, який зареєстровано в Севастопольському міському центрі зайнятості 7 лютого 2017 року за № 9, про що у трудовій книжці зроблений відповідний запис під № 2. 16 квітня 2014 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням, трудовий договір знято з реєстрації у Севастопольському міському центрі зайнятості. Навесні позивач звернувся до Іванівського районного центру зайнятості з метою постановки на облік як безробітного. Проте йому було відмовлено у звязку з тим, що в Єдиному державному реєстрі відсутня інформація про розірвання трудового договору № 9, а оригінал договору у нього відсутній.

Просить суд припинити дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1, номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця 0016034, укладеного 7 лютого 2014 року та зареєстрованого Севастопольським міським центром зайнятості за № 9, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.30).

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позивача підтримав, посилаючись на обставини, зазначені позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи не повідомлялась у звязку з тим, що відправка пошти на окуповану територію АР Крим Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» не здійснюється (а.с.31).

Представник Херсонського обласного центру зайнятості ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову не заперечував, посилаючись на те, що позивач звернувся до Іванівської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості із заявою про постановку його на облік як безробітного, але йому було відмовлено у звязку з відсутністю трудового договору, що видається на руки працівнику, Державний реєстр загальнообовязкового державного соціального страхування не містить відомостей про розірвання трудового договору за останнім місцем роботи позивача на окупованій території.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичний осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована як фізична особа підприємець 3 лютого 2014 року, номер запису 2 016034, місце проживання: 99058, АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

В трудовій книжці ОСОБА_1 підприємець ОСОБА_2 зробила запис про прийняття на роботу інженером за трудовим договором від 7 лютого 2014 року, зареєстрованого Севастопольським міським центром зайнятості 16 квітня 2014 року за № 9 (а.с.8).

16 квітня 2014 року підприємець ОСОБА_2 звільнила ОСОБА_1 за власним бажанням, трудовий договір № 9 знято з реєстрації 16 квітня 2014 року Севастопольським міським центром зайнятості (а.с.8 на звороті).

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі ст. 24 КЗпП України в редакції від 1 квітня 2014 року № 1169/18 трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

Згідно зі ст. 24-1 КЗпП України в редакції від 1 квітня 2014 року № 1169/18 у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України в редакції від 1 квітня 2014 року № 1169/18 працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207- VII (далі Закон) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з ч. 5 ст. 7 Закону громадяни України, які звільнилися з роботи (припинили інший вид зайнятості) та переселилися з тимчасово окупованої території, за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструються як безробітні та отримують забезпечення та соціальні послуги за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття за даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування. Припинення інших видів зайнятості, у тому числі самозайнятості та підприємницької діяльності, здійснюється за заявним принципом та спрощеною процедурою за місцем перебування особи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, поязану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників. Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Внесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору, і засвідчуються його печаткою.

Із матеріалів справи видно, що 28 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Іванівської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості із заявою про припинення трудового договору № 9, укладеного 7 лютого 2014 року з підприємцем ОСОБА_2, зняття його з реєстрації (а.с.17).

20 квітня 2018 року Іванівська районна філія Херсонського обласного центру зайнятості відмовила позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на те, що Єдиний державний реєстр загальнообовязкового державного страхування не містить відомостей про звільнення позивача та у звязку з тим, що позивачем не надано документу, що підтверджує факт звільнення з роботи, рекомендовано звернутись до суду (а.с.18).

Як зазначено в трудовій книжці ОСОБА_1, він звільнений підприємцем ОСОБА_2 16 квітня 2014 року за власним бажанням, трудовий договір № 9 знято з реєстрації Севастопольським міським центром зайнятості (а.с.8 на звороті).

Отже, позивач припинив трудові відносини з фізичною особою підприємцем на тимчасово окупованій території, звернувся до Іванівської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості із заявою про постановку його на облік як безробітного, але йому було відмовлено у звязку з тим, що дані Державного реєстру загальнообовязкового державного страхування не містять інформації про припинення трудового договору, позивачем не надано оригінал трудового договору, що видається на руки працівнику.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно із ст. 9 Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що позивач переселилася з окупованої території, реєстрація розірвання трудового договору Севастопольським міським центром зайнятості, є недійсною, діяльність зазначеного державного органу на тимчасово окупованій території є незаконною, оригінал трудового договору у позивача відсутній. З метою поновлення прав позивача є необхідність у визнанні трудового договору припиненим в судовому порядку.

Заявлений позов до Іванівської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості є безпідставним, оскільки філія не має статусу юридичної особи.

Відповідач ОСОБА_2 проживає на окупованій території та вчинила всі необхідні дії щодо розірвання трудового договору з позивачем. За таких обставин підстав для стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_2 немає, судовий збір необхідно віднести на рахунок Державного бюджету.

Керуючись ст.12, ст.81, ст.89, ст.229, ст.258, ст.ст.263-265 ЦПК України, ст. 21, ст.24, ст.24-1,п.4 ч.1 ст. 36, ст. 38 КЗпП України, ст.ст.1,2,5,7,9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII, п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Іванівської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості про визнання трудових відносин припиненими задовольнити.

Трудовий договір, укладений 7 лютого 2014 року між ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця 0016034, зареєстрований 7 лютого 2014 року Севастопольським міським центром зайнятості, визнати припиненим з 16 квітня 2014 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - з ініціативи працівника.

Повне судове рішення складено 30 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Крисанова