Справа № 175/507/18
Провадження № 2/175/166/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Новік Л.М.,

за участю секретаря Мельника Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади Підгородненської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про встановлення права власності на домоволодіння на підставі спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення права власності на домоволодіння на підставі спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 червня 2005 року помер її батько ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Миру, 2, який належав йому на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою, для будівництва від 10.07.1962 року, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою за №55-10. Після смерті батька вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 вересня 2017 року, видане нотаріусом ОСОБА_3, на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м. Підгородне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, вул.. Миру, 2.

Згідно відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровського району, підставою виникнення права власності є договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 10.07.1962 року, посвідченого Новомосковською держнотканторою за реєстром №55-10. Але договір в БТІ не зареєстрований. Постановою державного нотаріуса Дніпровської державної нотаріальної контори від 23 вересня 2017 року в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Миру, 2 їй було відмовлено у звязку з тим, що нею, як спадкоємцем не було надано до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок.

Просить суд встановити факт наявності права власності на 100% домоволодіння розташованого за адресою м. Підгородне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, м. Підгородне, вул. Миру, 2 за померлим ОСОБА_2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 100% домоволодіння, що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Миру, 2 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 05.06.2005 року.

У судове засідання позивач не зявилася, але до його початку надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 помер 05 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №030833, актовий запис №171 від 06 червня 2005 року. (а.с.21).

Родинні відносини між позивачем та ОСОБА_2 підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про народження серія І-АВ №012570 від 27.12.1967 р., витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 12.05.2017 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІV-КИ №271183 від 13.02.1990 р. (а.с.7,11).

В матеріалах справи є копія договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно від 10.07.1962 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 надано земельну ділянку №2 вул. Миру в м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області площею 700 кв.м. для будівництва житлового будинку. (а.с.9-10).

На а.с.30 є Акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудовника від 16 червня 1993 року, з якого вбачається, що житловий будинок №2 по вул. Миру в м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області забудовника ОСОБА_2 було прийнято в експлуатацію.

В матеріалах справи є архівний витяг від 16.11.2017 року №Л-380-2017 з рішення Підгородненської міської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 16.06.1993 №83 про затвердження актів приймання в експлуатацію закінчених будівництвом індивідуальних житлових будинків в м. Підгородне, з якого вбачається, що затверджено акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку громадянина ОСОБА_2 по вул. Миру, 2 будинок житловою площею 39,9 м2, загальною площею 48,7 м2, літню кухню, 4 сараї, навіс, уборну, теплицю, колодязь. Рішення на будівництво від 15 червня 1962 року №267. (а.с.16).

В матеріалах справи є архівний витяг від 16.11.2017 року №Л-379-2017 з рішення Підгородненської міської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 16.07.1986 №140 про затвердження земельних ділянок до жилих будинків по фактичним обємам та зміни конфігурації земельних ділянок, з якого вбачається, що дозволено затвердити земельні ділянки до житлового будинку по фактичних обмірах та змінити конфігурацію земельного присадибної ділянки громадянину ОСОБА_2 по вул.. Миру, 2 всього 975 м2, норма 700 м2, надлишок 275 м2. (а.с.17).

Згідно довідки виданої КП Дніпровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 31.08.2016 року №1141 вбачається, що згідно даних архіву КП ДР «БТІ» станом на 31.12.2012 року, архівна справа б/н, за адресою: м. Підгородне, вул. Миру, буд.2, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, власник ОСОБА_2, договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 10.07.1962 р., посвідчений Новомосковською держнотконторою за реєстром №55-10 в БТІ не зареєстрований. (а.с.13).

Таким чином, вищезазначеними доказами встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, тому факт наявності права власності не потребує додаткового встановлення судом, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Як вбачається з копії спадкової справи №817/2005 після померлого ОСОБА_2, 05.06.2005 року, ОСОБА_1, спадщину після смерті батька прийняла, про що свідчить відповідна заява від 02 грудня 2005 року, також вбачається, що дружина померлого ОСОБА_4 від спадщини після смерті чоловіка відмовилася на користь ОСОБА_1. Частково ОСОБА_1 оформила спадкові права після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.09.2017 року на майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1000 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, вул.. Миру, 2.

В матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, після смерті ОСОБА_2, так як відсутні документи, що підтверджують право власності на житловий будинок. (а.с.19).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.

На підставі ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Отже, права позивача як спадкоємця підлягають захисту в судовому порядку на підставі ст.16 ЦК України шляхом визнання права на спадкове майно.

Суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_2, оскільки вона вчинила всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі позивачу було відмовлено з незалежних від неї обставин. Також враховуючи, що визнання права власності на даний житловий будинок за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. ст.ст. 12, 81, 247, 259, 260, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади Підгородненської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про встановлення права власності на домоволодіння на підставі спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Миру, 2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 05.06.2005 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік