Постанова

Іменем України

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа №640/8366/17

провадження №61-3864св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт»,

третя особа - директор комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року у складі суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» (далі - КСП «Харківгорліфт»), третя особа - директор комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» ОСОБА_2, в якому просив поновити його на роботі на посаді інженера з технічного нагляду виробничо-технічного відділу КСП «Харківгорліфт», визнати незаконними і скасувати накази від 19 квітня 2017 року №118 про оголошення догани, та від 04 травня 2017 року №132 про звільнення його з посади інженера з технічного нагляду виробничо-технічного відділу (далі - ВТВ) КСП «Харківгорліфт» за пунктом 4 статті 40 КЗпП України; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 травня 2017 року по час ухвалення рішення суду та 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивовано тим, що з 05 березня 2007 року по 04 травня

2017 року ОСОБА_1 працював в КСП «Харківгорліфт» на різних посадах. Наказом директора КСП «Харківгорліфт» від 04 травня 2017 року №132 його звільнено з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогули без поважних причин, оскільки він був відсутній на робочому місці 27 квітня 2017 року, 28 квітня 2017 року та 04 травня 2017 року з 13.00 год. до 17.00 год.

У наказі зазначено, що він систематично, безпричинно не виходив на роботу, допускав прогули, за що 19 квітня 2017 року йому було оголошено догану.

Починаючи з березня 2017 року позивач звертався до керівництва КСП «Харківгорліфт» з доповідними записками про неправильне нарахування заробітної плати з січня 2017 року, у зв'язку з чим роботодавець знаходив приводи для його звільнення.

18 квітня 2017 року директор КСП «Харківгорліфт» запропонував

ОСОБА_1 надати пояснення з приводу того, що 06 квітня 2017 року,

07 квітня 2017 року та 10 квітня 2017 року він був відсутнім на робочому. Останній надав пояснив, що на протязі цих всіх днів він був присутнім на роботі. Вказує, що за характером своєї роботи він повинен знаходитись на ділянках, де працюють ліфти. В той же час роботодавець не ознайомив працівника з порядком відвідування ділянок де працюють ліфти, не проінструктував з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці та протипожежної безпеки, не надав відповідного посадового посвідчення, не визначив робоче місце працівника, не забезпечив необхідними для праці засобами, не надав кошти для проходження періодичного медичного огляду, хоча він звертався з відповідними доповідними записками 01 березня

2017 року.

Лише 21 березня 2017 року роботодавець ознайомив ОСОБА_1 з посадовою інструкцією та надав посвідчення про перевірку знань з охорони праці.

З наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 було ознайомлено лише 05 травня 2017 року, про що ним зазначено на зворотній стороні наказу.

27 квітня 2017 року, 28 квітня 2017 року та 04 травня 2017 року ОСОБА_1 був присутній на роботі протягом кожного з цих днів. Керівництвом КСП «Харківгорліфт» не було запропоновано надати будь-які пояснення, хоча у вказані дні він не перебував на дільницях, а знаходився в офісі адміністрації КСП «Харківгорліфт» з 08.00 год. до 17.00 год.

Наказ про звільнення спростовує доводи адміністрації про те, що йому було запропоновано надати пояснення про відсутність на роботі 04 травня 2017 року до 17.00 год., оскільки робочий день закінчився о 17.00 год., і наказ було підписано директором 04 травня 2017 року, тобто ще до закінчення робочого дня. 28 квітня 2017 року з ранку, коли він був присутній на роботі, з нього не витребували письмових пояснень за нібито його відсутність на роботі 27 квітня 2017 року, і відповідно 03 травня 2017 року не витребували письмових пояснень за його відсутність на роботі 28 квітня 2017 року.

Відповідачем було порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та порядок звільнення з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

Дії відповідача є порушенням його законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Моральну шкоду оцінює в 100000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дисциплінарні стягнення до ОСОБА_1 застосовано з дотриманням вимог законодавства, а тому підстав для поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди немає.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №118 від 19 квітня 2017 року про оголошення догани ОСОБА_1

Визнано незаконним та скасовано наказ №132 від 04 травня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з технічного нагляду ВТВ КСП «Харківгорліфт» на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера з технічного нагляду виробничо-технічного відділу комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» з 04 травня 2017 року.

Стягнуто з комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 35 336,92 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з КСП «Харківгорліфт» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць у сумі 4703,94 грн допущено до негайного виконання.

У задоволенні іншої частині вимог відмовлено.

Стягнуто з КСП «Харківгорліфт» на користь держави судовий збір у сумі

1 408 грн.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не має конкретно визначеного робочого місця в головному офісі підприємства за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого,30. Обставини, на які посилається позивач щодо його перебування на підприємстві, відповідачем не спростовано.

Наказ про звільнення видано 04 травня 2017 року. Пояснення ОСОБА_1 запропоновано надати лише 05 травня 2017 року, тобто вже після його звільнення, що не відповідає вимогам закону.

Беззаперечних доказів порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни підприємством не надано.

Оскільки факт відсутності ОСОБА_1 на роботі належним чином встановлено не було, то накази про оголошення догани та звільнення з посади не є такими, що видані з дотриманням вимог трудового законодавства. Підстави для звільнення за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України відсутні. Допущені відповідачем порушення норм трудового законодавства є підставою для скасування наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і звільнення з поновленням позивача на роботі та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року, КСП «Харківгорліфт» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що КСП «Харківгорліфт» при застосуванні до позивача дисциплінарних стягнень не порушило норми КЗпП України. ОСОБА_1 систематично був відсутній на робочому місті без поважної причини, а саме: 06 квітня 2017 року, 07 квітня 2017 року, 10 квітня 2017 року, 04 травня 2017 року. Таким чином, ОСОБА_1 здійснив прогул, тобто відсутність на робочому місті більш 3 год.. Підтвердженням відсутності ОСОБА_1 на робочому місті є доповідні записки начальника ВТВ КСП «Харківгорліфт» ОСОБА_3 та провідного інженера відділу технічного нагляду КСП «Харківгорліфт» ОСОБА_4, які є безпосередніми керівниками ОСОБА_1, акти комісії.

Відповідно до розділу 2 посадової інструкції інженера по технічному нагляду виробничо-технічного нагляду ОСОБА_1, повинен виконувати розпорядження керівництва, здійснювати огляд ліфтового господарства, що знаходиться на обслуговуванні КСП «Харківгорліфт».

ОСОБА_1 необхідно о 8-00 з'являтися до адміністрації підприємства, отримати необхідне завдання та здійснювати обхід ліфтового господарства, але ОСОБА_1 зазначені вимоги ігнорувалися.

19 квітня 2017 року у зв'язку з відсутністю на робочому місті без поважної причини, а саме: 06 квітня 2017 року, 07 квітня 2017 року, 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 оголошено - догану без застосування до нього стягнення більш суворого характеру (звільнення), надавши можливість для виправлення.

ОСОБА_1 не був членом профспілки, на підприємстві вона створена.

Враховуючи відсутність на робочому місці без поважної причини 04 травня 2017 року до ОСОБА_1 застосувалося дисциплінарне стягнення більш суворого характеру-звільнення.

На виконання вимог статті 149 КЗпП України ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення, але останній відмовився надавати пояснення, про що був складений акт.

Посилання ОСОБА_1 щодо наявності його 04 травня 2017 року на робочому місці спростовуються доповідними записками начальника ВТВ КСП «Харківгорліфт» ОСОБА_3 та провідного інженера відділу технічного нагляду КСП «Харківгорліфт» ОСОБА_4 та відповідними актами.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що апеляційним судом помилково не прийнято до уваги вказані обставини та не враховано норми КЗпП України, якими врегульовано порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за прогул та подальше звільнення з цих підстав. Відповідачем дотримано визначений КЗпП України порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

Інші учасники судового процесу не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що з 05 березня 2007 року ОСОБА_1 працював в КСП «Харківгорліфт» на різних посадах.

01 січня 2017 року його переведено на посаду інженера по технічному нагляду.

06 квітня 2017 року, 07 квітня 2017 року та 10 квітня 2017 року на ім'я в.о. директора КСП «Харківгорліфт» ОСОБА_5 надійшли доповідні записи, що у вказані дні ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці без поважної причини.

За вказаним фактом в.о. директора КСП «Харківгорліфт» ОСОБА_5 видано розпорядження від 10 квітня 2017 року, в якому зобов'язано створити комісію, та комісії встановити причину відсутності на робочому місці інженера з технічного нагляду ОСОБА_1, запропонувати заходи впливу, та скласти акт службового розслідування, який надати на затвердження.

10 квітня 2017 року складено акт службового розслідування, відповідно до якого комісія дійшла висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення трудової дисципліни.

18 квітня 2017 року позивачем на ім'я директора КСП «Харківгорліфт» надано пояснення, в яких він посилався на те, що у ці дні він знаходився протягом всього робочого часу на робочому місці - в головному офісі підприємства за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 30.

19 квітня 2017 року директором КСП «Харківгорліфт» було видано наказ, відповідно до якого ОСОБА_1 оголошено догану. 06 квітня 2017 року, 07 квітня 2017 року та 10 квітня 2017 року вважається ОСОБА_1 прогулом.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

27 квітня 2017 року та 04 травня 2017 року на ім'я директора КСП «Харківгорліфт» надійшли доповідні та службові записки, в яких зазначено, що ОСОБА_1 відсутній на робочому місці.

Також було складено акт про відсутність на робочому місці від 04 травня 2017 року, у якому встановлено, що 04 травня 2017 року ОСОБА_1 з 13.00 год відсутній на робочому місці.

Наказом директора КСП «Харківгорліфт» ОСОБА_2 від 04 травня 2017 року інженера з технічного нагляду ВТВ ОСОБА_1 звільнено у зв'язку з прогулом без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Підставою для винесення вказаного наказу та звільнення позивача є систематичні прогули, а саме відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 27 квітня 2017 року, 28 квітня 2017 року і 04 травня 2017 року та оголошення догани за порушення трудової дисципліни.

05 травня 2017 року комісією складено акт про відмову від надання пояснень, відповідно до якого 05 травня 2017 року ОСОБА_1 без зазначення причини відмовився від надання пояснень з приводу його відсутності на роботі 27 квітня 2017р., 28 квітня 2017 року, 04 травня 2017 року.

Пунктом четвертим частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Робоче місце працівника - це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв'язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників.

Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов'язків.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» надано роз'яснення, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40 і пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтею 148 - 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Під час розгляду справи, представник КСП «Харківгорліфт» не заперечував щодо відсутності конкретно визначеного робочого місця ОСОБА_1 (тобто, конкретна кімната, стіл), вказуючи, що стола у ОСОБА_1 немає. Відповідно до розділу 2 посадової інструкції інженера по технічному нагляду виробничо-технічного нагляду ОСОБА_1, останній повинен виконувати розпорядження керівництва, здійснювати огляд ліфтового господарства, що знаходиться на обслуговуванні КСП «Харківгорліфт». Знаходження ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Я. Мудрого, 30, де знаходиться адміністративний корпус підприємства з виділенням столу, комп'ютера та іншого не передбачено його функціональними обов'язками.

Доказів, крім службових записок та акту від 04 травня 2017 року щодо відсутності позивача на підприємстві у головному офісі КСП «Харківгорліфт» під час розгляду справи відповідачем не надано.

Обставини, на які посилається позивач щодо його перебування на підприємстві відповідачем не спростовано, беззаперечних доказів порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни не надано.

Наказ про звільнення видано 04 травня 2017 року. Пояснення ОСОБА_1 запропоновано надати лише 05 травня 2017 року, тобто вже після його звільнення, що не відповідає вимогам закону.

Встановивши факт відсутності конкретно визначеного робочого місця позивача на підприємстві та недоведення беззаперечними доказами факту його відсутності на роботі, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що оскаржувані позивачем накази про оголошення догани та звільнення не можна вважати такими, що видані з дотриманням вимог трудового законодавства.

Оскільки підстав для звільнення позивача за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України не встановлено і відповідачем не доведено, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, відповідно до статті 235 КЗпП України для його поновлення на роботі на посаді інженера з технічного нагляду виробничо-технічного відділу комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» з 04 травня 2017 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розрахованого відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Доводи касаційної скарги відповідача цих висновків не спростовують та фактично зводяться до незгоди заявника із висновками суду щодо відсутності підстав для звільнення позивача за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України з підстав недоведеності належними і допустимими доказами факту прогулу, а також до незгоди з наданою судом оцінкою доказів, якими відповідач обґрунтовував законність звільнення працівника.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, встановленим відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються із нормами матеріального права, які судом застосовані правильно.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів на підставі статті 410 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська