Провадження № 22-ц/772/775/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 рокуСправа № 127/13055/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 127/13055/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2018 року, ухвалене у складі судді Антонюка В.В.,

встановив:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 12 квітня 2005 року. За час шлюбу сторонами було набуто спільне майно - автомобіль марки «BMW Х5», 2005 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, який зареєстрований за відповідачем. 28 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №52. 15 січня 2015 року відповідач розпорядився спільним автомобілем на власний розсуд, здійснивши його продаж без згоди позивача шляхом укладення договору купівлі-продажу у формі довідки-рахунку на користь ОСОБА_6 Оскільки позивач грошової компенсації належної їй частки у автомобілі не отримала, просила стягнути в судовому порядку ? вартості автомобіля, яка відповідно до довідки ТОВ «Подільський експертний центр» №2/а від 28.03.2017 становила 251 936,5 грн.

30 січня 2018 року представник позивача ОСОБА_7 подала заяву про зменшення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 230 890 грн., відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 230 890 грн. в порядку розподілу спільного майна подружжя, шляхом сплати грошової компенсації вартості ? частки спільного майна, набутого подружжям під час шлюбу у виді автомобіля марки «BMW X5», 2005 року випуску, тип кузова - універсал-В, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, ДНЗ НОМЕР_2, який було незаконно відчужено чоловіком без згоди дружини.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені нею при сплаті судового збору в розмірі 2519,37 грн. та 1980,80 грн. витрат, понесених при оплаті вартості проведеної автотоварознавчої експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_3 ? вартості спірного автомобіля в розмірі 73500 грн., посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції визначаючи розмір грошової компенсації ? вартості спірного автомобіля в порушення норм матеріального права взяв до уваги висновок автотоварознавчої експертизи від 19 грудня 2017 року № 6373/17-12, яким середня ринкова вартість автомобіля визначена на час його продажу в розмірі 461 780 грн., тоді як відповідно до довідки-рахунку від 15 січня 2015 року продаж вказаного автомобіля здійснено за 147 000 грн. Оскільки цей правочин є чинним, тому на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню компенсація, виходячи з вартості автомобіля, за яку його було відчужено. Крім того, висновок експерта від 19 грудня 2017 року є неналежним доказом у справі щодо дійсної вартості автомобіля, оскільки в ньому не враховано наявність пошкоджень автомобіля, вартість усунення яких становить 233540 грн., а отже інформація щодо технічного стану автомобіля не відповідає його дійсному фактичному стану.

26 березня 2018 року від адвоката ОСОБА_3 - Білошкурського О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її вимог останній заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 12 квітня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2012 року .

12 квітня 2013 року сторони повторно зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис №0 (а.с.10).

28 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_3 від 13 січня 2015 року (а. с. 11).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 від 13 січня 2016 року позивач змінила прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (а.с. 12).

За час перебування у шлюбі 13 червня 2012 року сторонами було придбано автомобіль марки «BMW Х5», 2005 року випуску, тип кузова - універсал-В, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, ДНЗ НОМЕР_2, який був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_5, що підтверджується журналом реєстраційних операцій управління ДАІ Управління внутрішніх справ України у Вінницькій області (а.с. 24).

15 січня 2015 року автомобіль «BMW Х5», 2005 року випуску, тип кузова - універсал-В, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, ДНЗ НОМЕР_2 був відчужений ОСОБА_5 шляхом укладення договору купівлі - продажу у формі довідки-рахунку на користь ОСОБА_6 Продаж автомобіля вчинено за ціною 147000 грн. (а.с. 79).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Частинами 1 і 2 ст. 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Судом встановлено і не заперечується відповідачем ОСОБА_5, що відчуження автомобіля, який належав на праві спільної сумісної власності подружжю, було здійснено без згоди іншого із співвласників майна - ОСОБА_3 після розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.п. 30, 22 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив

його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК . Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 19 грудня 2017 року № 6373/17-21, оскільки експерту не був наданий на огляд автомобіль «BMW Х5», д/н НОМЕР_2, тому вартість ідентичного автомобіля «BMW Х5», 2005 року виготовлення з нормативним пробігом, об'ємом двигуна 2993 см. куб., тип палива - дизель та без пошкоджень, на ринках України становить 461 780,00 грн.

Середня ринкова вартість ідентичного автомобіля була визначення на день проведення експертизи (а. с. 114-120).

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір ? вартості автомобіля для поділу майна подружжя необхідно визначати, виходячи з вартості цього майна на час розгляду справи та правильно вважав належним доказом такої вартості висновок судової автотоварознавчої експертизи від 19 грудня 2017 року № 6373/17-21 , а не довідку-рахунок від 15 січня 2015 року.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 лютого 2018 року (провадження № 61-4834св18), від 01 лютого 2018 року (провадження № 61-136св18).

За таких обставин, ціна, за якою ОСОБА_5 продав спірний автомобіль не є визначальною, яка має враховуватися при поділі майна подружжя, а довідка-рахунок не є достовірним доказом у розумінні положень ст. 79 ЦПК України.

Сторонами визнається, що спірний автомобіль перебував у постійному володінні і користуванні відповідача, тому факт зменшення його вартості після ДТП, на яке посилається останній, не пов'язаний із позивачем ОСОБА_3 (а.с. 80).

За таких обставин, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: