Справа № 638/2517/17
Провадження № 2/638/1200/18
23 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого Семіряд І.В.,
при секретарі Романовій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політки Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 увідношенні малолітнього сина ОСОБА_3.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Також позивачка зазначає, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування її та їх дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, на її думку вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом.
Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.
Батько дитини долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з сином не спілкується.
3 31 серпня 2009 року, за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти. Жодного разу з моменту народження дитини відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина.
Також слід зазначити, що відповідач веде антисуспільний спосіб життя, був неодноразово засуджений за вчинення злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі.
Виходячи з вищевикладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII.
Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1, не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала доводи викладені у позовні заяві та просила слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 280 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутності представника та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 15 жовтня 2008 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. (а.с. 13)
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2009 року встановлено, що відповідач з позивачкою та сином не проживає з 2009 року та добровільно матеріальної допомоги не надає, тому на корить позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, з відповідача ОСОБА_2, як батька дитини стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. (.а.с. 17)
Оскільки відповідач ухилявся від виконання рішення суду воно за заявою позивачки було звернуто до виконання та постановою державного виконавця № 443/1 від 18.02.2010 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-8501/09 від 28.01.2010 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з відповідача аліментів (а.с. 18)
Таким чином, виконавчий лист направлено до Жовтневого ВДВС ХМУЮ для подальшого виконання.
Як зазначено в висновку служби у справах дітей , відповідно до довідки Харківської дирекції поштамт-центр поштового зв'язку № 1 від 31.10.2017 року, надходження поштових переказів на імя ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_2, станом на сьогодні в оплаті не значаться.
Судом також встановлено, що батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідував Харківський ліцей № 149 , де навчається в 2-В класі його син, ОСОБА_2 ОСОБА_3, та на батьківські збори не приходив (а.с. 14)
Крім того, у висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей від 06.12.2017 року вих.. № 711 зазначено, що з'ясувати ставлення ОСОБА_2, щодо позбавлення його батьківських прав не вбачається можливим. Він був запрошений на засідання комісії, але не з'явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов'язків не надав.
Тому враховуючи всі вищевикладені обставини, управління служб в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Звертаючись з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав позивачем вказано, що відповідач, будучи батьком дитини, утриманням та вихованням малолітньої дитини не займається, не цікавиться його здоров'ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклується про нього, не враховує його інтереси, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає.
Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини, матеріально його не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Таким чином, з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 640 грн.
Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав», ст. ст. 79, 150, 165, 166, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, 76-81,141,258, 265-268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.
Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.

Головуючий