РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі Левчук Д.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Рівненського міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа, служба у справах дітей Рівненської міської ради про зміну стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони від шлюбу, який 03.02.2015 року судом розірвано мають спільну дитину, сина ОСОБА_5 Костянтиновича, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2015 року і до повноліття сина ОСОБА_6. Вказує, що син проживає з нею у м. Рівне. При цьому син знаходиться на повному її утриманні Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ухиляється від обовязку належним чином виховувати дитину, спілкуватися з нею, дбати про матеріальне забезпечення дитини, її добробут, здоровя тощо, а тому просить суд позбавити його батьківських прав.

В судовому засіданні позивач, зменшила позовні вимоги, просила суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 Костянтиновича, ІНФОРМАЦІЯ_1. Суду додатково пояснила, що лише після предявлення позову до суду відповідач погасив заборгованість по аліментах, однак з березня 2018 року знову не виплачує аліменти.

Представник позивача підтримала вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина.

Відповідач категорично заперечував щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7. Суду пояснив, що з лютого 2017 року по березень 2018 року дійсно не приймав участі у виховані сина, оскільки не мав доходів, лише у серпні 2017 року отримав роботу, працював ненормовано. В січні 2018 році в нього народилася друга дитина, допомагав дружині по догляду за нею. Запевнив суд, що в подальшому буде брати участь у виховані та утримані сина ОСОБА_7.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БК №381104.

03.02.2015 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2015 року і до повноліття сина ОСОБА_6.

Відповідно до інформації головного державного виконавця Скуржинської Н.М. Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві станом на 01.03.2018 року заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку від 24 квітня 2018 року № 08-687, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи, що поведінка батька до дитини змінилася в кращу сторону, відповідач погасив заборгованість по аліментах, зустрічався з дитиною, суд прийшов до висновку в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 49, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Рівненського міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області.

Суддя С.П. Харечко