Справа № 654/1390/18
Провадження № 2/654/752/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2018 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Охтень А.А.,

при секретарі Ільєнко Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про захист прав споживача, визнання недійсним договору №01413 фінансового лізингу та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11.01.2018р. між ним та ТОВ «Сігма Автолізинг» було укладено договір №01413, відповідно до якого позивач мав намір для особистих потреб придбати у відповідача автомобіль Lanos Gentra 2015 року випуску в комплектації «Comfort» за ціною 61000 грн. При спілкуванні з представником товариства було узгоджено розмір авансу, який складав 44% вартості транспортного засобу, строки оплати та поставки автомобіля, а також період протягом якого повинен відбутися повний розрахунок. Угода була підписана в приміщенні офісу відповідача в м. Павлоград без детального ознайомлення з її змістом, оскільки представник ТОВ «Сігма Автолізинг» завірив позивача, що викладені в ній умови повністю відповідають досягнутим домовленостям. На виконання умов договору того ж дня ОСОБА_1 було перераховано відповідачу 26680,00 грн. та сплачено комісію банку в сумі 266,80 грн. Не отримавши в обумовлений строк транспортний засіб та вивчивши зміст підписаного договору, позивач виявив, що його було введено в оману щодо обставин, які маються істотне значення, зокрема щодо дійсної вартості автомобілю, необмеженої кількості можливості зростання його ціни та реальних строків його поставки. Крім цього, умови угоди є несправедливими, оскільки містять істотний дисбаланс прав та обовязків сторін договору на шкоду позивачу. На підставі положень ст.. , 215, 216, 229, 230 ЦК України, ст. 18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 просить суд визнати укладений договір №01413 недійсним та застосувати правові наслідки недійсності правочину, стягнувши з ТОВ «Сігма Автолізинг» сплачені ним кошти. Також зазначив, що укладений договір не був посвідчений нотаріально, що з урахуванням позиції ВСУ викладеної в постанові від 19 жовтня 2016 р. у справі N 6-1551цс16, свідчить про його нікчемність.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та наполягав на їхньому повному задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відзив не подавав.

На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 223, 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши його доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» в особі представника ОСОБА_2 уклало з фізичною особою ОСОБА_1 договір фінансового лізингу №01413.

Предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб Lanos Gentra в комплектації «Comfort» з бензиновим двигуном обємом 1,5 з 5-ти ступінчатою механічною коробкою перемикання передач.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу 26680,00 грн., та сплатив комісію банку в сумі 266,80 грн., що підтверджується квитанцією від 11.01.2018 р.

Предметом спору є визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9 обумовлено, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Вищевикладене кореспондується з положеннями п. 4 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9, в якому зазначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину (п. 7 постанови Пленуму ВСУвід 06.11.2009 N 9 ).

З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу №01413 від 11.01.2018 не посвідчений нотаріально, а тому є нікчемним в силу закону і не породжує правових наслідків, крім тих, які повязані з його нікчемністю (недійсністю).

Виходячи зі ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача грошові кошти в загальній сумі 26946,80 гривень, як такі, що передані на виконання нікчемного правочину.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 280-282, 284, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГМА АВТОЛІЗИНГ», , юридична адреса: м. Київ, вул. Харківське Шосе, буд. 182, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1 проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Г кв. 12) 26946 (двадцять шість тисяч девятсот сорок шість) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3