Справа № 361/2925/17
Провадження № 2/361/250/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 травня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Чуксіну В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари у присутності позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь 164401,22грн. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної в ДТП пошкодженням належного йому транспортного засобу Мітсубісі Лансер, д.н. НОМЕР_1, дана сума складається з визначеної на замовлення страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна» оцінщиком ТОВ «СОС Сервіс Україна» від 24.11.2016р. № 3783/16 шкоди в сумі 214401,22грн. за мінусом виплаченого страхового відшкодування в сумі 50000грн. Також просить стягнути з обох відповідачів заподіяну винними діями водія ОСОБА_2 в даній ДТП моральну шкоду в сумі 30000грн., яка настала внаслідок отримання ушкоджень в ДТП ним особисто, дружиною і в шкоді, завданій неповнолітній ОСОБА_4, 14.03.2005р.н., шкоду, заподіяну тим, що він і дитина в даній ДТП отримали шок, пережили стрес, нервувались, а також моральну шкоду , заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля, через що позивач вимушений витрачати час на відновлення автомобіля і на захист своїх порушених прав, відволікався від роботи, вимушений був пересуватись міським транспортом, змінився його звичний спосіб життя; дружина позивача також зазнала моральних страждань і переживань за нього і дитину, відчуває головний біль від отриманих в ДТП травм. Шкоду просить стягнути з водія, винуватого в ДТП, і з власника автомобіля, яким завдано шкоду.

Відповідач ТОВ «ОСОБА_3 Україна» подав відзив, позов не визнав, посилаючись на те, що він не є власником, користувачем, орендарем автомобіля ОСОБА_5 д.н.НОМЕР_2 (яким керував водій ОСОБА_2), тому він не є субєктом вказаного правовідношення, просив у позові до нього відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив, позов не визнав, посилаючись на те, що розмір вказаної позивачем шкоди явно завищений, визначений без урахування зносу автомобіля; був визначений ремонт всього автомобіля, тобто у вказану суму шкоди було враховано пошкодження, не повязані з даною ДТП, оскільки до даної ДТП автомобіль позивача був пошкоджений в іншій ДТП, що передувала цим подіям. Вважає, що позивач не довів вказаного ним розміру шкоди, і не надав належних доказів, зокрема високу експертизи. Вважає, що завдана матеріальна шкода повністю відшкодована страховою виплатою у сумі 50000грн. Не оспорює самого факту ДТП з його участю, того факту, що його притягнуто до адмін.відповідальності за даною ДТП. Вважає також винуватим водія автомобіля позивача, який зупинився на місці ДТП, що відбулась перед цим , і не визначив знаками своєї зупинки, що це і було причиною наїзду на автомобіль позивача, що слід врахувати погодні та дорожні умови, відсутність у нього видимості і оглядовості у звязку з неналежним паркуванням автомобіля позивача. Вважає, що позивач не довів моральної шкоди, не визнає, що позивач і неповнолітня ОСОБА_4 отримали в ДТП ушкодження, оскільки про це не зазначено в матеріалах, складених ДАІ на місці пригоди, а водій ОСОБА_6 отримала гематому під лівим оком, але від госпіталізації відмовилась, і що не встановлено звязок між даною ДТП і вказаними позивачем наслідками, зокрема для здоров,я вказаних осіб .

З наданих доказів встановлено:

З постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2016р. встановлено, що 30.10.2016р. близько 18 години на автодорозі ОСОБА_7 в межах Броварського району ОСОБА_2, керуючи автомобілем ОСОБА_5 д.н.НОМЕР_2, залежно від швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який стояв попереду у попутному напрямку, який від удару по інерції здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген АА 4327ВВ, який рухався у попутному напрямку у лівій смузі, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали пошкодження. Водій ОСОБА_2 порушив п.13.1ПДРУ, притягнутий до адмін.відповідальності за ст.124 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2016р. ОСОБА_6 притягнуто до адмін..відповідальності за ст.124 КУпАП за фактом ДТП, що сталась 30.10.2016р. о 18 годині, згідно якої водій Маленко не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем ОСОБА_5 313 ААН689 під керуванням ОСОБА_8), - і на те, що в постанові зазначено, що тілесних ушкоджень ніхто не отримав, крім ОСОБА_6, яка відмовилась від госпіталізації. Як встановлено у судовому засіданні, дана ДТП передувала другій ДТП, в якій винуватим визнано відповідача ОСОБА_2

В довідці ДАІ за фактом ДТП від 30.102016р.- зафіксовано пошкодження транспортних засобів, в тому числі автомобіля НОМЕР_4 отримав пошкодження

В протоколі про адмін..правопорушення від 30.10.2016р. (за яким винесено вказану постанову)- зазначено, що внаслідок ДТП ніхто тілесних ушкоджень не отримав.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля НОМЕР_5.

Згідно Висновку у Звіті про визначення вартості матеріального збитку від 24.11.2016р. №3783/16, складеного ТОВ «СОС Сервіс Україна», - замовник оцінки ПрАТ СК «ПЗУ Україна», мета оцінки: визначення матеріального збитку: ринкова вартість КТЗ визначена за порівняльним підходом, - 133077,80грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням ПДВ на запчастини 214401,22грн.; коефіцієнт фізичного зносу 0,7000; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 90698,79грн.; вартість матеріального збитку на дату пошкодження 30.10.2016р. 133077,8грн. В розділі 2.1 Звіту зазначено, що відповідно до заявки замовника до даного випадку відноситься тільки задня частина КТЗ.

В протоколі огляду ТЗ зафіксовано пошкодження, заподіяні в ДТП, - з яких видно, що пошкодження відбулись внаслідок зіткнення в задню частину автомобіля. В протоколі зазначені пошкодженні інші, які не відносяться до даного випадку, і які зосереджені в передній правій частині автомобіля.

Згідно листа СК ПЗУ Україна від 26.12.2016р.- страхове відшкодування за даним страховим випадком (за пошкодження автомобіля Мітсубісі Лансер) визначено в розмірі 50000грн. планувалось перерахувати на рахунок позивача .

Згідно довідки ТОВ «ОСОБА_3 Україна» - автомобіль ОСОБА_5 д.н.НОМЕР_2 не перебуває у власності , оренді чи користуванні товариства.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.1 статті 14 ЦК України - цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст.1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наданих доказів встановлено, що мала місце ДТП з вини водія ОСОБА_6, яка здійснила зіткнення передньою правою частиною керованого нею автомобіля Міцубісі Лансер (належного позивачу) з припаркованим на узбіччі автомобілем ОСОБА_5 313, автомобіль зупинився і залишався на місці дорожньо транспортної пригоди, після цього сталась друга ДТП з участю водія ОСОБА_2, який , керуючи автомобілем ОСОБА_5 і рухаючись у ому ж напрямку, здійснив зіткнення з автомобілем Мітсубісі Лансер (належним позивачу); дане зіткнення відбулось в задню частину автомобіля Мітсубісі, який був викинутий по інерції і здійснив зіткнення з іншим автомобілем.

Позивач є власником пошкодженого транспортного засобу і має право на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля з вини водія ОСОБА_2, - в тій частині, де такі пошкодження завдані внаслідок другої ДТП. Позивач не має права на відшкодування від даного водія шкоди в тій частині, яка завдана пошкодженнями автомобіля внаслідок першої ДТП з вини водія Маленко (ОСОБА_9), що керував даним автомобілем.

Вина відповідача ОСОБА_2 в другій ДТП встановлена судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення.

Водій ОСОБА_2 є відповідальним за шкоду, завдану його винуватими діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку нема, вина водія встановлена судовим рішенням (постановою). Посилання відповідача на конкретну умови дорожньої обстановки, на те, що автомобіль позивача зупинився у малоосвітленому місці і був погано видний, тому він не зміг побачити перешкоду раніше, і що в діях водія Маленко (ОСОБА_9) також є вина, - не відповідають наявним доказам. Відсутні будь-які докази на підтвердження наявності в діях водія Маленко (ОСОБА_9) вини в другій ДТП, з приводу якої виник даний спір.

Частково завдану в даній (другій) ДТП шкоду відшкодував позивачу страховик відповідальності водія ОСОБА_2 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в сумі 50000грн. у розмірі ліміту, передбаченого договором.

Щодо визначення розміру завданої шкоди , суд виходить з наступного:

Законом (статтею 1192 ЦК) визначено декілька способів відшкодування завданої шкоди. Враховуючи принцип повного відшкодування шкоди і забезпечення права потерпілого на повне її відшкодування, слід виходити з того, що право вибору способу відшкодування належить потерпілому, тобто позивачу.

При розрахунку розміру страхового відшкодування збитків за даним страховим випадком, розмір шкоди має визначатись або у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу, або у розмірі вартості транспортного засобу станом перед ДТП. При останньому способі відшкодування особа, яка відшкодувала шкоду, має право на отримання залишків цього майна, а у разі якщо пошкоджене майно (або залишки знищеного майна) залишається у потерпілого, то його вартість має бути зарахована і відповідно на таку суму має бути зменшено відшкодування.

Позивач фактично обрав у даному випадку такий спосіб відшкодування як відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженої речі. Позивач пошкоджений автомобіль залишив собі. Крім того позивач на даний час володіє вказаним автомобілем і вважає неможливим його передати відповідачу (у разі відшкодування ним шкоди) у тому вигляді, в якому автомобіль залишився після ДТП, і пояснив, що автомобіль має для нього певну цінність, автомобіль не являється знищеним чи таким, що не може бути відновлений, автомобіль може бути відремонтований.

Крім того, суд враховує, що автомобіль станом на момент другої ДТП (що має значення для розгляду даної справи) вже мав пошкодження, отримані при першому зіткненні, які безумовно були критеріями, що впливали на ринкову вартість автомобіля. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження вартості автомобіля у стані з отриманими пошкодженнями (залишкової чи утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля).

Також суд враховує, що у звіті вартість відновлювального ремонту автомобіля від пошкоджень в даній ДТП (з урахуванням зносу автомобіля за коефіцієнтом 0,7) є суттєво меншою від вартості автомобіля, що також вказує на те, що автомобіль може бути відремонтований і не є знищеним чи таким, відновлювальний ремонт якого вважався б недоцільним. І з цим погодився позивач.

Таким чином, у даному випадку позивач, обравши спосіб відшкодування йому шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженої речі, має право на відшкодування завданої йому шкоди у розмірі вартості відновлювального ремонту, але визначеної з урахуванням зносу автомобіля.

Згідно Звіту - вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу - 90698,79грн.

Посилання відповідача на те, що в дану суму ремонту включено і ремонт від пошкоджень, отриманих автомобілем позивача в першій ДТП, до якої він не причетний, - спростовуються відомостями з звіту, де чітко визначено, що вказані пошкодження (що не відносяться до другої ДТП), до уваги не беруться і не враховуються при визначенні вартості необхідного ремонту. Дані про пошкодження, які враховані оцінювачем, узгоджуються з відомостями, зазначеними у довідці ДАІ, та з протоколом огляду КТЗ.

Відповідач не довів суду наявності підстав для зменшення вказаної суми.

Також суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обовязку по відшкодуванню шкоди у розмірі повної вартості автомобіля, а також у розмірі вартості відновлювального ремонту без врахування зносу, враховуючи коефіцієнт зносу, визначений у звіті, що не оспорюється позивачем. У такому б випадку було порушено принцип відшкодування дійсно завданої шкоди. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що в дійсності відновлюваний ремонт належного йому автомобіля має більшу вартість, ніж вказано у звіті, чи що ним витрачено фактично на ремонт автомобілю більше коштів.

Встановлено, що страховик виплатив позивачу страхове відшкодування в максимальному розмірі, передбаченому договором - 50000грн.

Тому стягненню з відповідача згідно ст.1194 ЦК України на користь позивача підлягає сума за мінусом страхової виплати: 90698,79грн. 50000грн. = 40698,79грн.

Підстав для зменшення або для збільшення даної суми суд не встановив.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов таких висновків:

Позивачу дійсно завдана моральна шкода у звязку з пошкодженням належного йому майна. При цьому враховується, що майно пошкоджено суттєво і до такого стану, що виключає, принаймні тимчасове (до відновлення пошкодженої речі) використання даного майна за призначенням, що безумовно погіршило умови побуту і змінило у сторону погіршення спосіб та уклад життя позивача, завдало йому додаткових незручностей, обмежило у мобільності, та що вимагає від нього додаткових зусиль для організації життєдіяльності.

Згідно ст.1167, 1188 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка цю шкоду заподіяла, якщо заподіювач шкоди не доведе відсутності своєї вини.

Вина відповідача в заподіянні шкоди встановлена, сам факт заподіяння моральної шкоди позивачу також встановлений. Відповідальним за завдану шкоду є відповідач ОСОБА_2 її заподіювач.

У даному випадку, з урахуванням положень ст. 1194, умов договору страхування цивільно-правової відповідальності - відсутні підстави для покладення обовязку по відшкодуванню моральної шкоди, не повязаної з пошкодженням здоров,я позивача - на страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Відповідач, заперечуючи проти позову в цій частині, послався на Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2016р. про притягнення ОСОБА_6 до адмін..відповідальності за ст.124 КУпАП, в якій зазначено, що тілесних ушкоджень ніхто не отримав, крім ОСОБА_6, яка відмовилась від госпіталізації, і на постанову суду, якою він притягнутий до адмін..відповідальності та протоколу, за яким було розглянуто справу, де вказано, що тілесних ушкоджень в ДТП ніхто не отримав.

Тому при розгляді даного позову суд виходить з того, що моральна шкода, завдана позивачу в даній ДТП з участю і з вини ОСОБА_2 не повязана з пошкодженням його здоров,я в ДТП.

Підстав для врахування моральної шкоди, яка була завдана іншим особам, в тому числі дружині позивача ОСОБА_9 і її дитині ОСОБА_4, нема. Згідно свідоцтва про народження батьком ОСОБА_4, 2005р.н., є ОСОБА_10, мати- Писаренко Н.О. , тобто позивач не є законним представником вказаної дитини і не уповноважений діяти в її інтересах, а сам факт укладення шлюбу з матір,ю дитини не є такою підставою.

Виходячи з характеру моральної шкоди, ступеню моральних збитків і негативних наслідків немайнового характеру, суд визначає компенсацію моральної шкоди, завданої позивачу в даній ДТП винними діями водія ОСОБА_2 , в сумі 12000грн.

Щодо підстав для покладення відповідальності на відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Україна», то суд виходить з того, що ніяких доказів на підтвердження підстав, які б покладали на вказану юридичну особу обовязку по відшкодуванню шкоди, завданої водієм ОСОБА_2 в даній ДТП, суду не надано. Відсутні докази того, що водій ОСОБА_2 був працівником товариства, що водій під час ДТП перебував при виконанні трудових обовязків. Тому підстав для застосування статті 1172 ЦК України не встановлено.

Не доведено належність вказаному товариству автомобіля, яким керував водій ОСОБА_2; не доведено, що саме вказана особа була законним володільцем транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки, або що ДТП сталась чи завдано шкоду позивачу з вини вказаної юридичної особи. Тому відсутні і підстави для застосування по відношенню до вказаного відповідача статей 1166 та 1188 і відповідно ст.1167 та ст.1194 ЦК України.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково, і стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає 40698,79грн. матеріальної та 12000грн. моральної шкоди, всього 52698,79грн.

Позивачем сплачено судовий збір 1644,01грн. Виходячи з того, що суд задовольняє позовні вимоги частково, в розмірі 27% від заявленої позивачем суми, то і судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 443,88грн.

Керуючись ст.ст.1166,1188,1192,1194 ЦК України, ст.ст.77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 40698,79грн., на відшкодування моральної шкоди 12000грн., на відшкодування судових витрат 443,88грн., всього стягнути 53142,67грн.

у позові до ПАТ «ОСОБА_3 Україна» про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складене 21 травня 2018 року.

Суддя Т.В. Селезньова