Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 301/2466/15-ц

провадження № 61-2851св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Брідська сільська рада,

представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представник Брідської сільської ради - Худанич Маряна Василівна,

третя особа - Управління Держгеокадастру у Іршавському районі Закарпатської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області у складі судді Даруда І. A. від 01 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Ігнатюка Б. Ю., Куштана Б. П., від 06 червня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Брідської сільської ради, третя особа - Управління Держгеокадастру у Іршавському районі, про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,15 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 10 січня 2003 року серії НОМЕР_1. Даний земельний акт виготовлено згідно з діючим на той час земельним законодавством. Зазначав, що виникла потреба отримання кадастрового номеру земельної ділянки. Звернувшись до відповідних органів державного комітету України із земельних ресурсів, йому було відмовлено у зв'язку з тим, що його земельна ділянка має накладку із земельною ділянкою громадянки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, яка вже є в земельному кадастрі. Документацію (оспорюваний акт) зазначеної земельної ділянки було виготовлено на підставі рішень Брідської сільської ради від 22 червня 2010 року та 16 вересня 2011 року, яка не взяла до уваги межі його земельної ділянки як власника відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 10 січня 2003 року, у зв'язку з чим він позбавлений можливості реалізувати свої права власника земельної ділянки у повній мірі.

Зазначав, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2015 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року скасовано, залишено без змін постанову Іршавського районного суду від 07 листопада 2012 року, якою скасовано, як незаконні рішення Брідської сільської ради від 22 червня 2010 року та від 16 вересня 2011 року.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просив суд: поновити строк та визнати поважними причини пропуску строку позовної давності; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 05 грудня 2011 року серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_5, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1540 га, по АДРЕСА_2.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 квітня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 червня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано поважними причини пропуску строку позовної давності та поновлено його.

Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 05 грудня 2011 року серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_5, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1540 га, по АДРЕСА_2.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що наданням у власність земельної ділянки ОСОБА_5 на підставі рішення Брідської сільської ради, яка накладається на земельну ділянку ОСОБА_3, у якого право власності вже існувало, порушено права останнього як власника земельної ділянки, що встановлено постановою Іршавського районного суду від 07 листопада 2012 року, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 Крім того, суди виходили з наявності підстав для поновлення ОСОБА_3 строку позовної давності для захисту порушеного права.

У червні 2016 рокуОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли до помилкового висновку про поважність пропуску позивачем строку позовної давності з огляду на те, що ухвала Вищого адміністративного суду України щодо незаконності рішень Брідської сільської ради постановлена 10 листопада 2015 року. Крім того, зазначала, що позивач не був позбавлений права звернення до суду з одночасними вимогами щодо скасування рішення Брідської сільської ради та державного акта, однак цим правом не скористався.

У липні 2016 року ОСОБА_3подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 10 січня 2003 року, виданого на підставі технічної документації.

22 червня 2010 року на підставі рішення Брідської сільської ради Іршавського району Закарпатської області «Про надання дозволу на виготовлення документації по передачі у власність земельної ділянки» сільська рада надала дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

16 вересня 2011 року Брідська сільська рада Іршавського району Закарпатської області прийняла рішення «Про передачу земельної ділянки ОСОБА_5» в розмірі 0,1540 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

05 грудня 2011 року було видано державний акт ОСОБА_5 на підставі рішення Брідської сільської ради від 22 червня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5» та рішення Брідської сільської ради «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5» від 16 вересня 2011 року, яким затверджено технічну документацію з землеустрою та передано безоплатно у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1540 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2.

Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2012 року визнано нечинними та скасовано рішення 30-ої позачергової сесії 5-го скликання Брідської сільської ради від 22 червня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5» та рішення 7-ої позачергової сесії 6-го скликання Брідської сільської ради від 16 вересня 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність громадянки ОСОБА_5». Указаним рішенням встановлено, що право власності ОСОБА_3 виникло значно раніше ніж право власності ОСОБА_5, тому надана технічна документація останньому містить помилки, що призводить до неможливості використання земельної ділянки, тобто державної реєстрації його права власності, що є обов'язковою вимогою Земельного кодексу України на даний час, що призвело до порушення права власності на землю позивача.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2012 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2015 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року скасовано, а постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2012 року залишено в силі.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до вимог частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховуючи вимоги частини 5 статті 267 ЦК України правомірно визнав поважними причини пропуску строку позовної давності на оскарження державного акта на право власності на земельну ділянку та обґрунтовано поновив ОСОБА_3 строк позовної давності для захисту права.

Встановивши, що рішення 30-ї позачергової сесії 5-го скликання Брідської сільської ради від 22 червня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5» та рішення 7-ої позачергової сесії 6-го скликання Брідської сільської ради від 16 вересня 2011 року «Про передачу земельної ділянки у власність громадянки ОСОБА_5» було скасовано рішенням Іршанського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2012 року, з підстав того, що Брідська сільська рада Ірашівського району Закарпатської області, надаючи ОСОБА_5 у власність земельну ділянку, яка накладається на земельну ділянку ОСОБА_3, у якого право власності вже існувало, порушила гарантоване Конституцією України право власності останнього, суди дійшли обґрунтованого висновку про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку на підставі частини 1 статті 155 ЗК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 червня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило