Справа № 204/8226/17
Провадження № 2/204/461/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

за участю прокурора Пономаренко А.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», Комунальне житлове-експлуатаційне підприємство «Південне» про витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №XXVII, розташованого по вул.Суворова, будинок 9 у м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1); стягнути з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що в ході здійсненні представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м.Дніпро обєктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, у тому числі, нежитлового приміщення №XXVII, розташованого по вул. Суворова, будинок 9 у м. Дніпро. Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІV від 23.10.2003 «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 171-р від 10.09.2003 «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне». Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Південне» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 10.09.2003. Державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення за адресою: вул. Суворова, буд. 9 в м. Дніпро здійснено відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 26.04.2013 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП «Південне» передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2012 відкрито провадження в справі № 34/5005/4591/2012 про банкрутство КЖЕП «Південне». Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 КЖЕП «Південне» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого, нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2012 у справі № 34/5005/4591/2012 КЖЕП «Південне» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Південне» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення XXVII, розташоване за адресою: вул. Суворова, буд. 9 в м.Дніпро з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу зазначеного нерухомого майна. Результати проведених торгів оформлено протоколом біржових торгів № 3 від 27.12.2012, переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп». На підставі протоколу біржових торгів № 3 від 27.12.2012 між КЖЕП «Південне» та ТОВ «Регіонінвеструпп» 15.05.2013 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 534, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 у справі № 34/5005/4591/2012 визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Південне» арбітражного керуючого ОСОБА_3 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № XXVII в будинку №9 по вул. Суворова в м.Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсним результати біржових торгів, проведених товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 534 від 15.05.2013, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, укладеного між ліквідатором-арбітражним керуючим КЖЕП «Південне» ОСОБА_5 та ТОВ «Регіонінвестгрупп», а саме: нежитлового приміщення № XXVII в будинку №9 по вул. Суворова в м.Дніпро. Однак, спірне нежитлове приміщення було відчужене на користь ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу № 743 від 31.05.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 У звязку з тим, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро, у звязку з чим позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 р.) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні прокурор підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представник позивача - Дніпровської міської ради позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не зявилась в судове засідання без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не подала відзив; прокурор, позивач не заперечували проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник третьої особи - ТОВ «Регіонінвестргрупп» в судове засідання не зявився, 06.02.2018 надав відзив, згідно якого, вважає ОСОБА_2 добросовісним набувачем, оскільки нерухоме майно придбано за відплатним договором та вибуло з володіння Дніпровської міської ради та КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради за їх волею; також, відсутні правові підстави для подачі прокурором позову в інтересах Дніпровської міської ради, оскільки повноваження щодо управління комунальною власністю належать до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міської ради, а не до делегованих повноважень, які надані органами виконавчої влади; а також, просили застосувати до спірних правовідносин ст.267 ЦК України та відмовити в задоволенні позовної заяви внаслідок спливу позовної давності.

13.02.2018 Першим заступником прокурора Дніпропетровської області було подано відповідь на відзив, згідно якої, відчужене ліквідатором майно не було закріплене за підприємством на праві повного господарського відання, тому включене до ліквідаційної маси та відчужене ліквідатором без законних підстав, оскільки останній не мав правових підстав для володіння та розпорядження спірним майном. Також зазначили, що будь-які дії Дніпровської міської ради, вчинені в справі про банкрутство чи поза нею, не свідчать про наявність волі власника на вибуття спірного майна з її власності, оскільки така воля може виражатися виключно в рішенні власника про відчуження нерухомого майна, винесеному на пленарному засіданні відповідної ради, а таке рішення Дніпровською міською радою не виносилось; звернення прокурора до суду у спірних правовідносинах спрямовано на задоволення суспільної потреби у відновленні законності і становища, яке існувало до порушення права комунальної власності шляхом повернення нежитлового приміщення, що протиправно вибуло поза волею власника; також зазначив, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, а тому положення про позовну давність до заявлених вимог про витребування майна у порядку ст.388 ЦК України, не застосовуються.

Представник третьої особи - Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» в судове засідання не зявився без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомив.

Вислухавши прокурора, представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що прокуратурою Дніпропетровської області було встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м.Дніпро обєкта нерухомого майна шляхом його відчуження на користь приватного підприємства, у тому числі нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Суворова, буд. 9, приміщення № XXVII.

Відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради від 10 вересня 2003 року, Акту приймання передачі із спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово комунального підприємства «Південне», цілісний майновий комплекс ОЖКП «Південне», що належить до спільної власності територіальних громад області, передано у власність територіальної громади міста Дніпропетровська (арк.с.12,13-16).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 99992770, нежитлове приміщення № XXVII, загальною площею (кв.м.): 71,4; в житловому будинку літ.А-16 на 1 поверсі приміщення № XXVII, яке складається з: 1 тамбур, 2 коридор, 3 підсобне, 5- умивальня, 6 туалет, 7 приміщення, 8 приміщення, 9 приміщення, ганок літ.а3, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, будинок 9, приміщення № XXVII, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (арк.с.26-29).

Відповідно до договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 05 травня 2012 року Комунальне житлово експлуатаційне підприємство «Південне» Дніпропетровської міської ради передало у власність ТОВ «Регіонінвестгруп» нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, буд. 9, приміщення № XXVII (арк.с.33-36).

Відповідно до договору купівлі продажу від 31 травня 2013 року ТОВ «Регіонінвестгруп» передало у власність ОСОБА_2 нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, буд. 9, приміщення № XXVII (арк.с.37-40).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 року визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради арбітражного керуючого ОСОБА_3 щодо продажу з відкритих біржових торгів нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення № 27 в будинку № 9 по вул. Суворова в м. Дніпро; визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення № 27 в будинку № 9 по вул. Суворова в м. Дніпро (арк.с.49-56).

Враховуючи, що спірне нерухоме майно було відчужене ТОВ «Регіонінвестгруп», Дніпропетровська міська рада, як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом предявлення віндикаційного позову на підставі ст. 388 ЦК України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини 1 статті 388 ЦК України). За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом в установленому порядку були визнані правомірними.

Таким чином, при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади.

Відповідно до правової позиції, викладеної судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 16 вересня 2015 року по справі №6-1203цс15, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Суд зазначає, що згідно до п.26 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснюється, що відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Крім того, втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Практика ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші посилання третьої особи суд не приймає до уваги як незаконні та необгрунтовані.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст.317, 319, 387, 388 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 273,280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», Комунальне житлове-експлуатаційне підприємство «Південне» про витребування майна задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_2 (реєстраційний номер - НОМЕР_1) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно нежитлове приміщення №XXVII, розташоване по вул. Суворова, будинок 9 у м.Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1).

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер - НОМЕР_1) на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар