Номер провадження: 22-ц/785/4087/18
Номер справи місцевого суду: 2-7228/2008
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Бєляєвої А.О.,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дійсним і визнання права власності,

встановив:

24 листопада 2008 року позивач ОСОБА_5звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0553 га, що розташовані за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 16, дійсним. Просила визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 16, який складається в цілому з: літ. «А» - житлового будинку, літ. «В» - сараю, літ. «Г» - вбиральні, споруд № 1-3, а також на земельну ділянку площею 0,0553 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в Одеській області, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева. 16, згідно державного акту серії ЯД № 926892 від 05.03.2008 року, виданого на ім'я ОСОБА_7

Позивач обґрунтовувала заяву тим, що 04.10.2008 року між нею та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого позивач купила житловий будинок у ОСОБА_7 за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева 16. Зазначений житловий будинок належав останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.07.1991 року. За вказаним договором позивачем було повністю виплачено вартість предмету договору. Після отримання грошей, а саме 09.10.2008 року, ОСОБА_7 помер.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дійсним і визнання права власності - задоволено.Визнано дійсним договір купівлі - продажу, укладений 04 жовтня 2008 року, згідно якого ОСОБА_5 купила, а ОСОБА_7 продав вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0553 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані в м. Білгород-Дністровський Одеської області, вул. Першотравнева, 16.

Також визнано за ОСОБА_5 право власності на вищевказані обєкти нерухомості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка є рідною донькою ОСОБА_7 ставить питання про скасування вищевказаного судового рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Проте, до суду апеляційної інстанції сторони не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с.66-67).

Крім того, згідно поданої заяви, позивач ОСОБА_5 13.03.2018 року в суді апеляційної інстанції ознайомилась з матеріалами даної цивільної справи, яка була призначена до розгляду на 24.04.2018 року, на 14.00 год. (а.с.63-65).

Однак, до суду апеляційної інстанції в назначений день і час сторони не зявились, у звязку з чим у справі було оголошено перерву до 29.05.2018 року, до 14.00 год., а потім по тій же причині розгляд справи було відкладено на 19.06.2018 року, на 15.00 год.

При цьому, позивач ОСОБА_5 була постійно повідомлена про час і місце судового засідання в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_6 та представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 за зареєстрованим місцем проживання були відсутні, остання через непроживання (а.с.88, 90).

Виходячи з того, що сторони не інтересується про рух даної цивільної справи і не бажають прийняти участь при її розгляді в апеляційній інстанції, а також враховуючи значний час, протягом якого дана цивільна справа перебуває на розгляді в апеляційній інстанції, із врахуванням думки представника заявника апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4, колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність сторін, за участю останнього.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач у справі ОСОБА_5 є рідною донькою відповідача ОСОБА_6, а тому про дану справу вони обидві обізнані належним чином.

Більше того, про обізнаність сторін про розгляд даної справи також свідчить апеляційна скарга позивача по даній справі ОСОБА_5 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо спірного спадкового майна (а.с.102-105).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник апеляційної скарги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 09.10.2008 року, що підтверджується відповідними свідоцтвом про народження, серії 1-ЖД № 061420 від 14.11.2006 р. (а.с.47).

За життя ОСОБА_7 постійно проживав та був прописаний в житловому будинку, розташованому на земельній ділянці, площею 0.0553 га, по вул. Першотравневій, 16, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, які належали йому на праві приватної власності.

Шлюб між матір'ю заявника апеляційної скарги ОСОБА_9 і батьком було розірвано 22 червня 1981 року, після чого ОСОБА_7 уклав новий шлюб із відповідачем у справі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, донькою якої є позивач ОСОБА_5

На дату смерті ОСОБА_7 заявник апеляційної скарги була за межами України, оскільки з 09.11.1998 року перебувала в шлюбі з громадянином ОСОБА_10, та від якого має сина Франческо, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.49).

Про факт смерті ОСОБА_7 - 09.10.2008 року ні відповідач ОСОБА_6, ні її дочка від першого шлюбу - позивач ОСОБА_5 скаржнику не повідомили, хоча знали її номер телефону та адресу постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6 - за адресою матері скаржника - ОСОБА_9

Про смерть батька скаржник довідалася випадково, у звязку з чим 27 жовтня 2008 року вона склала та посвідчила у консула в м. Мілані Італії заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 і надіслала її до державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_11, яка відкрила відповідну спадкову справу № 5/2009 (а.с.51, 55).

Таким чином, заявник апеляційної скарги ОСОБА_3 після смерті свого батька прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву, як то передбачено ст. 1268 ЦК України, згідно якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Однак, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку по вул. Першотравневій, 16, в м. Білгород-Дністровському Одеської області та на 1/2 частини земельної ділянки площею 0.0553 га, на якій він розташований, заявник апеляційної скарги не отримала, оскільки в державного нотаріуса відсутні всі оригінали документів на вказане нерухоме майно, що підтверджується відповідною довідкою державного нотаріуса від 03.02.2018 року № 308/02-14 (а.с.57).

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що суд розглянув дану цивільну справу без залучення до участі у справі в якості відповідача одного із спадкоємців ОСОБА_7, яка прийняла спадщину ОСОБА_3, і без участі якої питання про визнання укладеним договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке є спадковим, є незаконним і безпідставним.

Тобто, судом першої інстанції не було враховано, та не було залучено в якості відповідачів всіх осіб, які є спадкоємцями ОСОБА_7, у тому числі скаржника ОСОБА_3

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення 08 грудня 2008 року, тобто вже через 11 днів після відкриття провадження у цивільній справі та через 2 місяця після смерті спадкодавця, не вирішивши питання про коло спадкоємців, яке мало вирішуватись після збігу шестимісячного строку від дня відкриття спадщини.

Тобто, дійшовши до передчасного висновку про задоволення позову, суд першої інстанції не визначився з колом осіб, прав, інтересів і обов'язків яких стосується справа, не залучив до розгляду справи всіх спадкоємців першої черги, не витребував відомостей про заведення спадкової справи, не зупинив провадження у справі на шестимісячний строк - до визначення кола спадкоємців ОСОБА_7, шо призвело до постановлення незаконного рішення та порушення прав скаржника ОСОБА_3

Більше того, матеріали справи взагалі не мають доказів того, що 04.10.2008 року між позивачем ОСОБА_5 і ОСОБА_7, який помер 09.10.2008 року, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, і що ОСОБА_7 отримав за це грошові кошти.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно ст. 657 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто на дату складання спірного договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений і підлягав державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення, або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Судом також не було враховано, що неукладений договір купівлі-продажу не може бути підставою виникнення права власності та породжувати відповідні правові наслідки.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

При цьому колегія суддів зазначає, що скасовуючи судове рішення за збігом більше ніж 9 років після його ухвалення, суд виходить із принципу правової визначеності, згідно якого оскаржуване судове рішення не може залишатись в силі, незважаючи на строки, які пройшли з моменту його ухвалення, оскільки воно є незаконним і ухвалене з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягаючим скасуванню, оскільки порушує права осіб, які не були залучені до участі у справі.

Так, у справах щодо України Європеський Суд з прав людини неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи «Салов проти України», п. 93 «Проценко проти України», п. 26). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення «помилки, що має фундаментальне значення для судової системи» (рішення у справі «Сутяжник проти Росії, п. 38).

Таким чином, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, саме з метою виправлення грубої судової помилки, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2550 грн., оскільки остання вирішена не на користь ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2008 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дійсним і визнання права власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 2550 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_12

ОСОБА_2