Справа № 576/475/18
Провадження № 2/576/257/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого- судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області про визнання права в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права в порядку спадкування, а саме: на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 2001 року помер її син ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки у розмірі 6,30 га, розташованої на території Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області. Спадщину фактично прийняла його мати ОСОБА_1, яка постійно проживала разом ОСОБА_3. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4, яка своїм листом повідомила про необхідність встановлення права на спадкове майно в судовому порядку у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу Сертифікату на право на земельну частку (пай).

У звязку з відсутністю зазначеного вище сертифіката, вона не має можливості оформити право власності на вказану земельну ділянку, тому змушена звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач та його представник не зявились, при цьому представник позивача подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі та без участі позивача.

Представник відповідача Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, 30 жовтня 2001 року в смт. Фащівка Перевальського району Луганської області помер ОСОБА_3 (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого повторно виконавчим комітетом Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області 16.02.2018р., ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3 (а.с.3).

З листа відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 12.02.2018р. за №12/133-18 вбачається, що ОСОБА_3 за життя одержав на руки Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0162485, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією за №236 від 30.12.1996р., та виготовлений на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації від 30.10.1996р. під №397. Земельна частка (пай) у розмірі 6,30 га розташована на території Есманської селищної ради. Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 не отримував. Вартість земельної частки (пай) на території Есманської селищної ради (колишнє САПТЗТ „Лужки) станом на 01.01.2018р. складає 127618 грн. (а.с.7).

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

З довідки виконкому Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області від 24.01.2018р. №02-16/194 вбачається, що ОСОБА_3, який помер 30.10.2001р., був зареєстрований за адресою: смт. Есмань (колишнє смт. Червоне) Глухівського району, вул. Шевченка, буд.13. На день його смерті у будинку за вказаною адресою була зареєстрована і його мати, ОСОБА_1, 1933р.н.. Заповіт Есманською селищною радою не посвідчувався (а.с.5).

Згідно довідки виконкому Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області від 26.04.2018р. №02-16/621 ОСОБА_1, яка є матірю ОСОБА_3, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, що залишилось після померлого 30.10.2001р. ОСОБА_3, а саме: його особистими речами, що лишились за місцем їх спільної реєстрації по вул. Шевченка,13, в смт. Есмань Глухівського району, а також земельною часткою (паєм) площею 6,3 га, що належала померлому відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай), здійснюючи його сільськогосподарське оброблення; здійснювала догляд за будинком та присадибною ділянкою (а.с.42).

У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу УРСР, а дана спадщина належить їй з часу відкриття спадщини, що відповідно до статті 525 ЦК УРСР є днем смерті ОСОБА_3, а позивач відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3.

Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Отже, після смерті ОСОБА_3 всі належні йому права та обовязки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його матері ОСОБА_1 відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР.

Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розташовану на території Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області площею 6,30 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0162485, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1235, 1236, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, статтями 7, 8, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області про визнання права в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, зареєстрована та мешкає за адресою: 15543, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Пильня, вул. Комка, буд.16, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) площею 6,30 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_3, померлому 30 жовтня 2001 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0162485, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації №397 від 30.10.1996р., зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №236 від 30.12.1996 року, розташованої на території Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно померлого 30 жовтня 2001 року ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур