печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської клінічної лікарні № 17, третя особа ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -
В С Т А Н О В И В:
15.12.2017 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Цього ж дня визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), та 18.12.2017 передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 19.12.2017 позовну заяву залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк для зазначення всього майна, яке належить до спадкової маси, відносного якого у нього виникло право спадкування та його ознаки, уточнення сторін у справі, вказавши відповідачів осіб, які, на його думку, є порушниками його майнових прав, для правильного визначення підсудності вирішення спору.

05.01.2018 до суду представником заявника ОСОБА_3 подано пояснення з приводу ухвали про залишення без руху, отриману адресатом 27.12.2017, у яких вказано, що спір стосовно майна відсутній, власні претензії позивач висуває до заповіту, який є нікчемним, що не доводиться у суді, відповідачем є Київська міська клінічна лікарня № 17, оскільки лікар цієї лікарні посвідчував заповіт ОСОБА_4 .

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи позовного провадження характеризуються наявністю двох і більше сторін з протилежними інтересами і спірністю їх майнових та особистих немайнових правовідносин, які передаються на розгляд суду. Позовне провадження є основним провадженням цивільного судочинства, правова природа якого визначається особливостями відповідних матеріальних правовідносин, що характеризуються рівністю суб`єктів, а головною особливістю якого є наявність спору, тобто належно процесуально оформленої матеріально-правової вимоги позивача (-ів) до відповідача (-ів) про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що пред`являється через суд у порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями частини 2 статті 1257 Цивільного кодексу України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, аналізуючи вказані положення статті 1257 Цивільного кодексу України, на які посилається і позивач, слід дійти висновку, що звернення до суду на підставі цієї статті передбачає наявність спору про визнання недійсним заповіту, саме у зв`язку із тим, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, як стверджується однією із сторін та заперечується іншою.

Із змісту позовної заяви та додатків до неї вбачається, що позивач просить суд у своїй позовній заяві визнати заповіт від 16.09.2015, підписаний від імені ОСОБА_4 , саме недійним.

Посилання позивача на пункт 13 Порядку посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених, затвердженим постановою КМУ від 15.06.1994 № 419 (у редакції постанови КМУ Від 06.07.2006 № 940), яким визначено, що скарга на неправильне посвідчення заповіту чи довіреності або на відмову посадових, службових осіб у їх посвідченні подаються до суду за місцезнаходженням лікарні, іншого стаціонарного закладу охорони здоров`я, санаторію, будинку для осіб похилого віку та інвалідів, експедиції, госпіталю, військово-лікувального закладу, військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, установи виконання покарань, слідчого ізолятора, не змінює суті його позовних вимог, оскільки, приймаючи до уваги правову природу звернення до суду та форму захисту, яку він просить застосувати, вбачається наявність спору з приводу майна, що входить до спадкової маси, зокрема, об`єкти нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , земельна ділянка (кадастровий номер :01:028:0031), а також нерухомого автомобіль марки Mitsubishi Laner ( НОМЕР_1 ).

За положеннями статті 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тому місцезнаходження майна має переважне значення для визначення підсудності справи за поданим позовом.

Вбачається, що нерухоме майно, яке відноситься до спадкової маси, що залишилася після смерті ОСОБА_4 і є об`єктом заповіту, посвідченого 16.09.2015 лікарем Київської клінічної лікарні № 17, територіально розташовано у Києво-Святошинському районі Київської області, що не належить до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, згідно з статтею 30 ЦПК України.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з частиною 3 статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 30-32, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В:
Справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської клінічної лікарні № 17, третя особа ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним передати на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя І. В. Литвинова