Справа № 697/1084/18
Провадження № 2/697/517/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря судового засідання Дрянової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі цивільну справу, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначала, вони з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча є працездатним, має задовільний стан здоровя, на його утриманні інших дітей немає. Позивач не має можливості повністю покривати матеріальні витрати на забезпечення належного рівня життя дитини без участі відповідача. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, на забезпечення розвитку та лікування дитини, мотивує тим, що їх син має хронічну хворобу з народження, ДЗ: Атрезія дванадцятипалої кишки, стан після операції 2009 року, у звязку з чим потребує постійного нагляду гастроентерелога та педіатра. Просить суд стягнути додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4, 25.02.2009 р.н, в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Також просить стягнути судові витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Ухвалою від 19.06.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, до суду надійшла телефонограма про проведення судового засідання у його відсутність, позов визнає, погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини та додаткові витрати на дитину.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СР № 085550, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області.

Згідно довідки Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області № 1811 від 21.06.2018 ( а.с. 34) вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№ 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати доньку, а тому аліменти на її утримання підлягають стягненню в судовому порядку.

Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення батьківського обов'язку по утриманню та вихованню дитини на позивача, хоча зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що відповідач визнав позов, по віку та здоров'ю є працездатним, інших аліментних зобов'язань не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує регулярної матеріальної допомоги. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню у розмірі у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів та додаткових витрат, кожна із позовних вимог повинна бути визначена окремо, як і суд їх повинен визначати в рішенні окремо, що цілковито відповідає позиції визначеної упостанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з хворобою дитини в розмірі 500 грн. щомісячно.

В підтвердження зазначених вимог позивач надала консультативний висновок спеціаліста від 23.05.2017 в якому зазначено, діагноз хвороби дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також копії виписок із медичної карти дитини, які підтверджують той факт, що дитина дійсно хворіє та потребує постійної допомоги та витрат на лікування ( а.с. 8, 9, 48) .

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, врахувавши ті обставини, що дитина постійно потребує лікування, відповідач не заперечує щодо стягнення додаткових витрат на дитину, керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину підлягають задоволення в сумі 500 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі, що понесені позивачем при зверненні до суду з позовом.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати за правничу допомогу, згідно розрахунку ( а.с. 17) в розмірі 1000 грн., оскільки вимоги позивача задоволено повністю, суд вважає, що вимоги в частині відшкодування відповідачем судових витрат позивачу повинні також бути задоволені повністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 48,76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 141, 185 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, Законом України «Про охорону дитинства», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2018 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 судові витрати понесені позивачем на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Стягнути з з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О . М . Льон