КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4589/17
Провадження № 2/488/814/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицька Г.В., Біржа нерухомісті "Південна товарна біржа", про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу № 1803, квартири АДРЕСА_1, дійсним, та визнання права власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, дід позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_6.

Заповітом від 25.03.1999 року (бланк ААР № 750083), посвідченим

приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І., та зареєстрованими в реєстрі за № 2197, померлий

ОСОБА_8 заповідав своє майно (частку у праві власності на квартиру)

сину ОСОБА_11, та онукам: позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_12.

Після звернення до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицької Г.В. для належного оформлення спадкових прав, позивачу ОСОБА_2, постановою нотаріуса від 02. 10. 2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на невідповідність біржового договору вимогам законодавства, зокрема через те, що договір нотаріально посвідчено не було, його укладено з «колективною участю осіб у продажу майна» (продавали дві особи, три співвласника) і його необхідно визнавати дійсним в судовому порядку.

Саме з цих підстав позивач звернулась до суду з цивільним позовом.

В судове засідання сторони не з"явилися.

Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов.

Відповідач - ОСОБА_6, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, повідомлені своєчасно та належним чином в судове засідання не з"явилися, про причину неявки суд не повідомили. Заперечень проти задоволення позову до суду не надали.

Треті особи: Приватний нотаріус ММНО Іскрицька Г.В., Біржа нерухомості "Південна товарна біржа", також повідомлялись своєчасно та належним чином, проте в судове засідання своїх представників не направили. Заперечень проти задоволення позову до суду не надали.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяви сторін по справі, прийшов до наступного.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, дід позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_6).

Заповітом від 25.03.1999 року (бланк ААР № 750083), посвідченим

приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І., та зареєстрованими в реєстрі за № 2197, померлий

ОСОБА_8 заповідав своє майно (частку у праві власності на квартиру)

сину ОСОБА_11, та онукам: позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_12.

Судом встановлено, що в силу положень ЦК України, після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_13, оскільки остання була єдиною спадкоємицею, яка на момент смерті була зареєстрована (проживала) за однією адресою з померлим. Однак у встановленому законом порядку не оформила свої спадкові права належним чином.

ОСОБА_13 все належне їй майно заповідала своєму сину ОСОБА_11 та двом онукам позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_6. Вказане підтверджується заповітом від 25. 03. 1999 року на бланку серії ААР № 750084, посвідченим нотаріусом Козленок С.І., та зареєстрованим в реєстрі за № 2198.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_11.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабця ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - ОСОБА_13.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті діда ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, батька (за правом представлення) ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, бабці ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 залишилася спадщина, до складу якої також відноситься квартира АДРЕСА_2, яка належала померлому ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.1995 року № 1803.

Зазначений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 було укладено 01.06.1995 року на Біржі нерухомості «Південна товарна біржа» між ОСОБА_3, яка діяла також і від імені ОСОБА_5 (на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.04.1995 року) та ОСОБА_4, з однієї сторони, та дідом позивача ОСОБА_8, з іншої сторони.

Даний договір було зареєстровано в КП ММР «Миколаївське МБТІ» за реєстровим № 18712 від 05.06. 1995 року.

Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, грошові кошти покупцем сплачено продавцям, а квартиру продавцями передано покупцю. Проте нотаріально договір посвідчено не було.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Також частиною 1 статті 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

ОСОБА_11, якого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 визначили одним із спадкоємців в заповітах від 25. 03. 1995 року, помер до смерті ОСОБА_13, тому його частку мають право спадкувати його діти (право представлення).

Позивач ОСОБА_2 як дочка (що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25. 01. 1972 року) померлого батька ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, є спадкоємцем за правом представлення (ч. 1 ст. 1266 ЦК України) та за заповітами від 25.03.1995 року: діда ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, та баби ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4

Іншим спадкоємцем з рівною часткою (частками) відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, є відповідач ОСОБА_6 (сестра позивача ОСОБА_2, дочка померлого ОСОБА_11 та онука померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_13), яка була визначена спадкоємцем у заповітах та за правом представлення після смерті батька ОСОБА_11.

Однак, у визначений законом порядок прийняття спадщини ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Іскрицької Г.В. з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця - позивача ОСОБА_2

Судом встановлено, що інших спадкоємців немає.

Після звернення до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицької Г.В. позивачу ОСОБА_2 постановою нотаріуса від 02. 10. 2017 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на невідповідність біржового договору вимогам законодавства, зокрема через те, що договір нотаріально посвідчено не було, його укладено з «колективною участю осіб у продажу майна» (продавали дві особи, три співвласника), і його необхідно визнавати дійсним в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Частина 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачає, що зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню.

Проте, як вже зазначалося вище є також ст. 227 «Форма договору купівлі-продажу жилого будинку» та ст. 242 «Застосування до договору міни правил купівлі-продажу» Цивільного кодексу УРСР від 18 липня 1963 року, відповідно до яких договори купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), однією зі сторін яких виступає громадянин (фізична особа), обов'язково мають посвідчуватися нотаріально. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Таким чином, договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним.

Такої самої позиції дотримується і Пленум Верховного Суду України, яку він офіційно виклав у своїй постанові «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року № 3.

Так, у п. 4 цієї постанови зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування житлового будинку (квартири) чи його (її) частини.

Оскільки нерухоме майно в нашій державі як об'єкт цивільно-правових відносин має особливий статус, чинне законодавство України встановлює особливі умови його обігу, зокрема, і дотримання форми.

Однак, уклавши 01. 06. 1995 року договір № 1803 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, сторони договору дотрималися тільки двох умов: про письмову форму - договір укладено в простій письмовій формі (хоч і посвідченої біржою нерухомості) та про державну реєстрацію - договір та право власності було зареєстровано 14. 04. 1999 року в КМ "ММБТІ".

При цьому, вимоги про нотаріальне посвідчення договору сторонами не було дотримано через колізії законодавства, що існували на той час: між ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 227 ЦК УРСР.

Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР, що була чинною на момент виникнення правовідносин, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно ч. 2 ст. 220 чинного на теперішній час Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Водночас, слід зазначити, що без визнання судом дійсним договору купівлі-продажу квартири, позивач позбавлений реалізувати своє право на спадкування.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у пункті 23 постанови Пленуму від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у правах про спадкування», коли відсутні умови для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину підлягають судовому розглядові за правилами позовного провадження.

Через те, що постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицької Г.В. від 02.10.2017 року, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивач звернулася до суду також і з вимогою про визнання права власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно п. 9 перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-266, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицька Г.В., Біржа нерухомісті "Південна товарна біржа", про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 1803 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 01.06.1995 року на Біржі нерухомості «Південна товарна біржа» між ОСОБА_3, яка діяла також і від імені ОСОБА_5 (на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.04.1995 року), ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_8, з іншої сторони, зареєстрований в КП ММР «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 18712 від 05.06.1995 року.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_4 у порядку спадкування після смерті діда - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, батька - ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, бабці - ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Миколаєві.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Я.А. Чернявська