Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/982/18

2/330/436/2018

"10" липня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

судді Ковальчук О. А.

при секретарі Базаджи Т.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Якимівка Запорізької області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року та ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., яка знаходиться за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Меліораторів б. 3 кв.139 та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., яка знаходиться за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Меліораторів б. 3 кв. 139. В належній позивачу квартирі зареєстрований ОСОБА_3 який з квітня 2012 року за зареєстрованим місцем не проживає. Фактичне місце проживання йому не відоме. В травні 2018 року позивачка отримала повідомлення про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим вирішив звернутись до суду з позовом про визнання відповідача особою яка втратила право користування житловим приміщенням так як він фактично в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги та позивачка не може отримати субсидію як малозабезпечена особа. Так як фактично місце мешкання відповідача на території України їй не відомо та не може в добровільному порядку зняти з реєстрації в належному їй на праві власності квартири. Позивач просить суд визнати ОСОБА_3 як такого, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 139 в будинку №3 по вул. Меліораторів в смт Якимівка Запорізької області.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позові, та просить їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, та відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, представника позивача, свідків суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступними підставами:

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року та ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., яка знаходиться за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Меліораторів б. 3 кв.139 та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., яка знаходиться за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Меліораторів б. 3 кв. 139. В належній позивачу квартирі зареєстрований ОСОБА_3 який з квітня 2012 року за зареєстрованим місцем не проживає. Фактичне місце проживання йому не відоме. В травні 2018 року позивачка отримала повідомлення про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим вирішив звернутись до суду з позовом про визнання відповідача особою яка втратила право користування житловим приміщенням так як він фактично в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги та позивачка не може отримати субсидію як малозабезпечена особа. Так як фактично місце мешкання відповідача на території України їй не відомо та не може в добровільному порядку зняти з реєстрації в належному їй на праві власності квартири.

Ці обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що знає позивача з 1990 року, в неї є донька та син ОСОБА_6, син разом з нею не мешкає, виїхав до Росії 6 років тому, останній час проживав в Ленінграді. Свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач - її бабуся, а відповідач - її дядько. Дядько живе в Росії з 2010 року.

Підтверджується письмовими доказами: рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 12.04.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_4К.(а.с.8), факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 у вказаному домоволодінні (довідка №254 від 30.05.2018 року а.с.12, довідкою депутата селищної ради від 30.05.2018 року а.с.13).

Змістом правовідносин є право користування чужим майном, право власника на захист свого права власності.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Реєстрація відповідача в садибі позивача перешкоджає позивачу здійснювати право власності, зокрема отримати соціальну допомогу на оплату комунальних послуг субсидію. Тому позивач має право на захист свого права власності та усунення перешкод в користуванні садибою.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач не мешкає в квартирі АДРЕСА_2 більше 6 років. Тому існують правові підстави для визнання ОСОБА_3таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист право людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76,78,79,80,81,263,264,265 ЦПК України,ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист право людини та основоположних свобод, на підставі ст. ст. 316, 319, 391, 405 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 139 в будинку №3 по вул. Меліораторів в смт Якимівка Запорізької області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: