У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2018 Справа №607/12042/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.

за участю секретарів Зубко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи на здійснення ліквідації ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 на рішення та бездіяльність державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи на здійснення ліквідації ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 звернулося до суду із скаргою в якій просить визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП №50742208 та скасувати постанову державного виконавця від 25.10.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу. В обґрунтування скарги зазначено, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебував виконавчий лист №607/12042/13-ц, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 15.01.2015 року на підставі рішення суду від 06.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 31591,05 грн. та судового збору в сумі 315,91 грн. На підставі заяви стягувача від 16.03.2016 року було відкрите виконавче провадження ВП №50742208. Однак 03.01.2018 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 від 25.10.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Заявник вважає, що державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження, не вжито всіх необхідних заходів з метою забезпечення повного виконання судового рішення, зокрема не здійснено запити до банківських установ про розрахункові та депозитні рахунки боржника, в тому числі шляхом ініціювання звернення до суду з клопотанням про розкриття банківської таємниці; не вжито заходів щодо обмеження боржника у виїзді за межі України; не викликано боржника до державного виконавця з метою стягнення заборгованості; не здійснено розшук майна боржника, яке знаходиться у третіх осіб у зв»язку із чим судове рішення залишилось без виконання. З цих підстав заявник просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 та скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП №50742208 від 25.10.2017 року про повернення виконавчого листа №607/12042/13-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 15.01.2015 року, стягувачу.Крім цього у скарзі зазначено, що оскаржувана постанова від 25.10.2017 року була отримана ПАТ«РОДОВІД БАНК» лише 03.01.2018 року, а тому заявник своєчасно звернувся до суду із скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яку подав 18.01.2018 року. Вказану скаргу просять розглядати у відсутності представника заявника.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилися, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду скарги повідомлялися належним чином, що у відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності учасників судового розгляду без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд проаналізувавши зміст заявленої скарги та її підстави, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області(справа №607/12042/13-ц) від 06.11.2013 року позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі Відділу представників банку у м. Тернополі Відділення «Львівське РУ» АТ «РОДОВІД БАНК» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_2 в користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором №Ск-1091-041678/7-2008 від 08.07.2008 року в сумі 31519 грн. 05 коп. та 315 грн. 91 коп. судового збору.

На виконання зазначеного рішення суду 15.01.2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 607/12042/13-ц .

08.04.2016 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову ВП №50742208 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/12042/13-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 15.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором №Ск-1091-041678/7-2008 від 08.07.2008 року в сумі 31519 грн. 05 коп. та 315 грн. 91 коп. судового збору.

25.10.2017 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 винесено постанову ВП №50742208 про повернення виконавчого виконавчого листа № 607/12042/13-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 15.01.2015 року стягувачу у зв»язку із відсутністю із відсутністю у боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення.

Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV(надалі Закон № 606-XIV), що був чинним на момент відкриття виконавчого провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За змістом ст.11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

До того ж, згідно з п.3 ч.3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року набрав чинності (надалі Закон №1404-VIII), виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Статтею 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. З цією метою виконавець має право: одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вивченням наданих на запит суду матеріалів виконавчого провадження ВП №50742208 встановлено, що з часу відкриття виконавчого провадження ВП №50742208, до повернення виконавчого документа стягувачу, тобто в період 08.04.2016 року по 21.10.2017 року, державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в ході примусового виконання виконавчого листа №607/12042/13-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 15.01.2015 року вчинено наступні виконавчі дії: 21.09.2017 року направлено запити до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за цивільно-правовими договорами та до ДФС України про номери відкритих рахунків боржника ОСОБА_2; 21.09.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та 18.10.2017 року складено акт про те, що виходом державного виконавця за місцем проживання боржника не виявлено майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Таким чином, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не виконано приписів ст.18 Закону №1404-VIII щодо вжиття усіх передбачених законом заходів спрямованих на виконання рішення суду та виявлення майна боржника ОСОБА_2 Так державним виконавцем не вжито відповідних заходів з метою повної перевірки майнового стану боржника, виявлення на накладення арешту на майно боржника, яке знаходиться у неї та третіх осіб, зокрема не вчинено запитів з метою отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, не вжито заходів щодо відібрання пояснень у боржника, яка ухиляється від виконання судового рішення; після розірвання ОСОБА_2 цивільно-правової угоди із ФОП ОСОБА_5 не здійснено перевірки місця працевлаштування боржника; не перевірено факт документування боржника паспортом громадянина України для виїзду за кордон та не направлено до суду подання про встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - за межі України до виконання зобовязань за судовим рішенням.

При цьому, направлений до суду ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна №129237407 отримано державним виконавцем лише 27.96.2018 року, тобто після надходження до органу виконавчої служби запиту суду про направлення копій матеріалів виконавчого провадження ВП №50742208.

Наведене, на думку суду, свідчить про неправомірну бездіяльність старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким не вжито належних та достатніх заходів з метою забезпечення виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження ВП №50742208, чим порушено право заявника на судовий захист.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Аналогічної позиції дотримується Конституційний Суд України, який неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, аналізуючи матеріали скарги та досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що в даному випадку має місце порушення прав заявника, які підлягають захисту шляхом визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 та скасування постанови старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 ВП №50742208 від 25.10.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ст. 41 Закону 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18,41 Закону України «Про виконавче провадження»№ 1404-VIII від 02.06.2016 року, ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи на здійснення ліквідації ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 на рішення та бездіяльність державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області-задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП №50742208.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 ВП №50742208 від 25.10.2017 року про повернення виконавчого листа № 607/12042/13-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 15.01.2015 року стягувачу.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_6