Постанова

Іменем України

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 760/4117/16-ц

провадження № 61-1734св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду

м. Києва у складі судді Коробенка С. В. від 17 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Білич І. М. Болотова Є. В., Поліщук Н. В., від 13 жовтня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 07 вересня 2015 року по вул. Єреванській у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «ДЕУ Матіс», державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіля марки «Ніссан Ноут», державний номерний знак НОМЕР_2, належного відповідачу. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва

від 20 листопада 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні ДТП. Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно матеріальну шкоду.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 5 567 грн 50 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня

2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 567 грн 50 коп. майнової шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що внаслідок зазначеної ДТП позивачу була заподіяна майнова шкода, спричинена пошкодженням транспортного засобу, яка підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала.

У жовтні 2016 рокуОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ДТП сталося 07 вересня 2015 року, а протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 21 жовтня 2015 року. Також документи, надані позивачем в якості підтвердження розміру нанесеної шкоди не можуть вважатись такими, що підтверджують розмір збитків. Крім того, цивільна-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, що підтверджується полісом № АІ/4484283 публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (далі - ПАТ «СК «Скайд»), а тому необхідно було залучити співвідповідачем ПАТ «СК «Скайд».

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «ДЕУ Матіс», державний номерний знак НОМЕР_1.

Встановлено, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП позивачу була заподіяна майнова шкода, спричинена пошкодженням автомобіля марки «ДЕУ Матіс», державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно з калькуляцією від 06 лютого 2016 року, проведеною ТОВ «УзДЭУ Украина» розмір матеріального збитку склав 5 567 грн 50 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що суди, з урахуванням того, що вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року, дійшли правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтями 1166, 1187 ЦК України для відшкодування завданої позивачу майнової шкоди згідно з калькуляцією, наданою позивачем на підтвердження своїх вимог, що відповідає характеру пошкодження автомобіля.

При розгляді справи № 6-2808цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, такі висновки спростовують доводи заявника про те, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до особи, яка завдала шкоду.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2016 року зупинено виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило