Справа № 201/4237/18
Провадження № 2/201/4237/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача ОСОБА_2, який зареєстровано 31 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська , про що видане свідоцтво серії І-КИ № 223787.

Позивач просив розглянути справу без надання строку на примирення.

Відповідач позов не визнала та просила надати строк на примирення, мотивуючи тим, що має намір зберегти сімю.

Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, суд виходить з наступного.

Згідно із ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно дост.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що передбачене ч.1ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характер, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання. Так, тимчасовий розлад в сім'ї і конфлікти між чоловіком і жінкою, викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване серйозними мотивами небажання одного або обох з подружжя продовжувати шлюб не можуть вважатися достатніми підставами для розірвання шлюбу. Збереження сім'ї, захист інтересів дітей є одним з обов'язків суду, тому він перш ніж постановити рішення про розлучення повинен вжити всіх заходів для примирення подружжя, збереження сім'ї.

Згідно ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

З іншого боку, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст.17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Крім того, розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Дана позиція підтверджується і рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції».

Такі норми направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи до уваги наведене та те, що відповідач не визнає позов, заявила клопотання про надання строку на примирення для збереження сімї, строк, який просить надати відповідач не перевищує шести місяців, а також те, що надання строку для примирення сторонам не суперечить моральним засадам суспільства, суд вважає за необхідне надати їм строк для примирення з метою збереження їхніх шлюбних стосунків, тривалістю в два місяці.

Керуючись ст.111 СК України, ст.1, ч.7ст.240 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Надати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 строк на примирення протягом 2 (двох) місяців.

Провадження по справі зупинити до 25 вересня 2018 року.

Призначити судове засідання у справі на 9.30 год. 25 вересня 2018 року, у яке викликати сторони.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. С. Федоріщев