Справа № 325/502/18
Провадження № 2/325/238/2018
02 липня 2018 року Приазовський районний суд Запорізької області
у складі головуючого судді Апалькової О.М.,
при секретарі Цукановій Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом,
12 квітня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову посилається на те, що 23 травня 2011 року померла її мати, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 206746,виданим ОСОБА_2 Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області 25.05.2011 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП № НОМЕР_1 був втрачений власником. Відповідна земельна ділянка належала її матері згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28 грудня 2004 року
Вона звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але так як документи, які б підтверджували право власності померлої були втрачені ще за її життя, нотаріусом було надано відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Звернутися до відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області з проханням виготовити дублікат державного акту на земельну ділянку неможливо, так як з таким зверненням може звертатися лише власник. Однак її мати успадкувала вище згадану земельну ділянку за ОСОБА_4, але документи не зберегла.
Зазначені обставини є перешкодою для отримання спадщини за законом.
Тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, якій зазначене належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, будучи належним чином сповіщеною про день, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення(а.с.91).
Представник відповідача ОСОБА_2 Першої сільської ради до суду не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день, місце та час розгляду справи, спрямував заяву про розгляд справи у відсутності представника, та зазначив, що повністю визнає заявлені вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про визнання права власності за ОСОБА_1 (а.с. 90).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини з приводу набуття права власності на майно у порядку спадкування за законом.
Судом встановлено, що 23.05.2011 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 206746, виданим ОСОБА_2 Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області 25.05.2011 року, актовий запис № 13 (а.с. 8).
Після її смерті відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області
ОСОБА_3 мала право на вказану земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВТ № 396169 від 28.12.2004 р. після смерті 30.04.2004 року ОСОБА_4, котрій ця земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 000152146 виданого на підставі рішення ОСОБА_2 Першої сільської ради народних депутатів 25.02.1994 р. та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 37 (а.с. 13,59).
На підставі свідоцтва про народження ОСОБА_5, серії І-ЖС № 411474,видане 12.11.1974 року міським відділом ЗАГС м. Мелітополь, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 2280,в графі «батьки» зазначені: ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.12).
Згідно свідоцтва про укладання шлюбу, серії ІІ-ЖС № 455623, видане 18.06.1993 року міським відділом ЗАГС м. Мелітополь Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 572, після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 присвоєне прізвище «Третякова» (а.с.11).
14.11.2003 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 144235, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського районного управління юстиції Запорізької області 14.11.2003 року. Після розірвання шлюбу громадянка залишила прізвище «Третякова» (а.с.9).
У відповідності до свідоцтва про одруження, серії 1-ЖС № 089474, видане 20.05.2004 року виконкомом ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 2, після одруження з ОСОБА_9 позивачка залишила прізвище «Третякова» (а.с.10).
Згідно довідки ОСОБА_2 Першої сільської ради ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1 і дійсно є спадкоємицею померлої 23.05.2011 року громадянки ОСОБА_3(а.с.14).
Відсутність правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку, а саме державного акту, що є спадковим майном, послужило підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії від 17.01.2018 року.
З матеріалів цивільної справи, а саме копії спадкової справи №248/2011 вбачається, що 21.10.2011 року з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 23.05.2011 року ОСОБА_3, до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 (а.с.49).
З заявою до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_10, яка відмовилася від прийняття належної їй частини спадщини, що розповсюджується на все майно спадкодавця, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яка відкрилася після смерті 23.05.2011 року її матері, ОСОБА_3(а.с. 55)
Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11, спадкова справа №420, реєстр №2585(а.с.59) видно, що ОСОБА_3оформила спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 0,39 га після смерті матері ОСОБА_4, померлої 30.04.2004 р., яка їй належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 000152146 виданого на підставі рішення ОСОБА_2 Першої сільської ради народних депутатів 25.02.1994 р. та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.02.1994 р. за № 37.
Із-за відсутності оригіналу зазначеного державного акту, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку - позивачка не може подати до нотаріальної контори належний документ, що підтверджує право власності на майно померлої, у звязку з чим позбавлена права оформити спадщину на дану земельну ділянку.
У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
В силу вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Отже, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Згідно до постанови державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області який діє в порядку заміщення державного нотаріуса Приазовської державної нотаріальної контори Запоізької області ОСОБА_12 від 17.01.2018 року ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку площею 0,39 га, розташовану на території ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій 23.05.2011 року її матері ОСОБА_3, та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її імя, оскільки у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності померлої на земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю (а.с.7).
Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердження цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Як вбачається із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, право власності на земельну ділянку площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької областіпісля померлої ОСОБА_3підтверджено належними та допустимими доказами і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об'єктом спадкування.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Проте, перешкодою для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину є відсутність оригіналу державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку.
Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008 за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в «особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт наявності спадкових прав позивачки на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку встановлено у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,7,12,13,263-265,268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_2) право власності в порядку спадкування за законом після смерті 23.05.2011 року ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області згідно даних державного актуна право приватної власності на землю серії ЗП № 000152146, виданого на підставі рішення ОСОБА_2 Першої сільської ради народних депутатів 25.02.1994 р. та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 37,яка мала право на вказану земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВТ № 396169 від 28.12.2004 р.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.М.Апалькова