П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі :

головуючого - Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" ,

відповідач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

третя особа КП "Архітектор" Дубенської міської ради,

третя особа Варковицька сільська рада Дубенського району,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 лютого 2018 року в справі № 559/2869/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: КП "Архітектор" Дубенської міської ради, Варковицька сільська рада Дубенського району про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, та позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження, ухваленого під головуванням судді Ходак С.К., об 17 год. 01 хв. в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, повний текст якого складено 16.02.2018р.,

В С Т А Н О В И В :

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/760/2018 Головуючий у 1 інстанції : Ходак С.К. Доповідач : Григоренко М.П.

В листопаді 2015 року ПАТ "Універсал Банк" звернулося в Дубенський міськрайонний суд Рівненської області з позовною заявою, в якій вказувало, що 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір №07-553-КФ-2007, за умовами якого, останній отримав кредит в розмірі 20000 доларів США з відсотковою ставкою - 13,45 % річних та кінцевою датою погашення кредиту 03.09.2027 року.

На забезпечення виконання вказаного зобовязання, 05 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки № 07-553-ІФ-2007, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, м'ясо-коптильний цех, загальною площею 215,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Крилів, вул. Гранична, буд. № 2 .

16 лютого 2009 року ОСОБА_5 помер, але його спадкоємець - відповідач ОСОБА_1 ухиляється від погашення боргу за кредитним договором, який був укладений між його батьком та ВАТ «Банк Універсальний», а тому позивач просив суд звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ «Універсал Банк» права власності на нежитлову будівлю, м'ясо-коптильний цех, загальною площею 215,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Крилів, вул. Гранична, буд. № 2, яка на даний час яку належить ОСОБА_1.

26 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Дубенський міськрайонний суд Рівненської області з позовом до ПАТ "Універсал Банк", в якому просив визнати припиненим договір іпотеки від 05.09.2007р. за № 07-553-ІФ-2007, укладений між ОСОБА_5 та ВАТ «Банк Універсальний» та зняти заборону відчуження нежитлової будівлі м'ясо-коптильного цеху загальною площею 215,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Крилів, вул. Гранична, буд. № 2, накладену приватним нотаріусом Дубенського РНО ОСОБА_6 зареєстровану у реєстрі № 3239, в звязку з укладенням договору іпотеки від 05.09.2007р. № 07-553-ІФ-2007 та вилучити вказаний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що оскільки ПАТ "Універсал Банк" пропустило строк позовної давності для звернення до нього із вимогами щодо погашення основного боргу за кредитним договором №07-553-КФ-2007, як спадкоємця ОСОБА_5, що встановлено судовим рішеннями, яке набрало законної сили, тому є підстави для визнання договори іпотеки припиненим, у звязку із припиненням основного зобовязання, на підставі ст.. 17 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2017 року справу за позовом ОСОБА_7" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: КП "Архітектор" Дубенської міської ради, Варковицька сільська рада Дубенського району про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, та справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк" про припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження обєднано в одне провадження та присвоєно номер 559/2869/15-ц.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 лютого 2018 року в задоволенні позовної заяви ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: КП "Архітектор" Дубенської міської ради, Варковицька сільська рада Дубенського району про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності відмовлено.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк" про визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборони відчуження відмовлено.

Вважаючи вказане судове рішення незаконним в частині відмови у задоволенні позову про припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків предявлення вимог, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Тобто, у випадку непредявлення в зазначені строки вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину, кредитори втрачають свої майнові права.

Таким чином, із втратою ПАТ «Універсал Банк» права вимоги, останній не може бути визнаний кредитором у зобовязанні, а зобовязання між кредитором спадкодавця і спадкоємця є таким, що припинилось у звязку із чим у ОСОБА_1 відсутній обовязок перед ПАТ «Універсал Банк» в силу припинення обовязку за кредитним договором (ч.ч. 3,4 ст. 1281 ЦК України).

Заміна боржника у зобовязанні у звязку з універсальним правонаступництвом має місце при спадкуванні (ст. 1231 ЦК України) за умови предявлення вимоги до спадкоємців у строки, що встановлені ст. 1281 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд порушив вимоги ч. 1 ст. 608 ЦК України, ч.4 ст.3, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», оскільки Банком не надано будь-яких доказів з приводу переходу прав та обовязків за основним зобовязанням після смерті позичальника ОСОБА_5 до ОСОБА_1.

Вважає, що договір іпотеки припинив свою дію, оскільки не відбулася заміна боржника у зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Договором іпотеки №07-553-ІФ 2007 від 05.09.2007р., укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 також не було передбачено, що у разі реорганізації, або смерті сторін зобовязання за договором іпотеки поширюються на спадкоємців.

Договором іпотеки не передбачено положення про згоду іпотекодавця ОСОБА_5 забезпечувати виконання зобовязання спадкоємцями боржника.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження, ухваливши в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

ПАТ "Універсал Банк", не погодившись із оскаржуваним рішенням в частині залишення без задоволення його позовних вимог, також подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про безпідставність вимог первісного позивача.

30.04.2009 року ВАТ «Універсал Банк» було направлено претензію кредитора до спадкового майна, у відповідь на яку отримано повідомлення, що Дубенською РДНК було заведено спадкову справу за № 344.

Згідно відповіді нотаріальної контори від 30.03.2012 року та 11.10.2013 року заявником після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_1, свідоцтво на право на спадщину не видавалося.

Подавши заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька відповідач ОСОБА_1 тривалий час ухилявся від її оформлення.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 листопада 2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, в тому числі і на спірне майно за даним позовом, але останній ухиляється від погашення заборгованості за кредитним договором.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання, що вважається виконаним згідно ст. 599 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13.03.2017р. у справі № 6-224цс14).

Зазначає, що правила статті 1281 ЦК України щодо строку предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобовязань, забезпечених іпотекою.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» та ухвалити нове рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 07-208-ІФ-2007 від 27.04.2007р. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 07-553-КФ-2007 від 05.09.2007р., шляхом передачі ПАТ «Універсал Банк» права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, м'ясо-коптильний цех, загальною площею 215,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Крилів, вул. Гранична, буд. № 2 і належить ОСОБА_1, вартість якої станом на 05.11.2015 року становить 6700 дол.США в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Універсал Банк» по кредитному договору №07-553-КФ-2007 від 05.09.2007р., котра відповідно до розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви, становить 19251,60 доларів США. В решті оскаржуване рішення суду залишити без змін. Також просить стягнути судові витрати в загальній сумі 5972,20 грн.

В ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та представник ПАТ "Універсал Банк" ОСОБА_8, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 лютого 2018 року та просили їх задовольнити, а апеляційну скаргу іншої сторони просили залишити без задоволення.

23.04.2018 року від Варковицької сільської ради надійшла заява про розгляд справи без їх представника.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" задоволенню не підлягають.

По справі встановлено, що 5 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір №07-553-КФ-2007, за умовами якого, він отримав кредит в розмірі 20 000 доларів США з відсотковою ставкою - 13,45 % річних та датою погашення 03.09.2027 року.

5 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_5 був укладений Договір іпотеки № 07-553-ІФ-2007, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, м'ясо-коптильний цех, загальною площею 215,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Крилів, вул. Гранична, буд. № 2.

16 лютого 2009 року ОСОБА_5 помер.

Відповідно до розрахунку, сума заборгованості по кредиту становить 19 251,60 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ, станом на дату виконання розрахунку, становить 153 878 грн. 04 коп., з якої: прострочена заборгованість по кредиту - 149 888,73 грн., в тому числі, прострочена заборгованість по тілу кредиту - 0,00 грн., проценти - 3 914,73 грн., комісії - 0,00 грн., пеня - 74, 57 грн.

Залишаючи без задоволення позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі позивачу права власності на нежитлову будівлю, м'ясо-коптильний цех, загальною площею 215,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Крилів, вул. Гранична, буд. № 2, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» і виходив із того, що ОСОБА_7 не скористався визначеними способами звернення стягнення на предмет іпотеки, як оформлення права власності на іпотечне майно, шляхом позасудової процедури, не розпочав процедуру набуття права власності у позасудовому порядку, на підставі норм Закону України «Про іпотеку», а тому, звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав у даному випадку можливе у разі вичерпання всіх можливих позасудових способів захисту свого порушеного права.

Що стосується заявлених вимог до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то ні в позовній заяві, ні представником ПАТ «Універсал Банк» не наведено жодних обставин, яким чином та які права ПАТ «Універсал Банку» ними було порушено.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що законні підстави для визнання договору іпотеки № 07-208-ІФ-2007 від 27.04.2007р. припиненим відсутні, оскільки основне зобовязання, на забезпечення якого було укладено вищевказаний договір іпотеки, ще повністю не виконано, а кінцевий строк виконання кредитного договору №07-553-КФ-2007 було встановлено - 03.09.2027 року.

Посилання ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 20.05.2014 (справа №559/1052/14-ц), яким було відмовлено ПАТ "Універсал Банк" у задоволенні позову до нього щодо стягнення основного боргу за кредитним договором №07/553-КФ-2007 від 05.09.2007, як на підставу припинення дії договору іпотеки від 30.08.2007, суд першої інстанції визнав помилковим, оскільки іпотекодержатель ще не скористався усіма передбаченими Законом України «Про іпотеку» та договором іпотеки можливостями захисту порушеного права через невиконання кредитного зобовязання, оскільки звернення з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, є лише одним із передбачених законом і договором способів задоволення вимог кредитора у кредитному зобовязанні, забезпеченого іпотекою.

Дані висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційних скарг також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві ПАТ "Універсал Банк" та позовній заяві ОСОБА_1, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Законом України "Про іпотеку" передбачено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду), два позасудові - на підставі виконавчого напису нотаріуса та на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 4.4. договору іпотеки № 07-208-ІФ-2007 від 27.04.2007р, укладеного між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_5 було передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом прийняття предмета іпотеки у свою власність в порядку визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку» і це застереження було визначено сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя (т. 1 а.с. 13).

Отже, підписавши іпотечний договір, сторони обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.

Щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем ОСОБА_10 Верховного Суду у своїй постанові від 21 березня 2018 року у справі № 14-38цс18 дійшла наступного правого висновку.

У статті 12 Закону України "Про іпотеку" визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку";

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Стаття 37 Закону України "Про іпотеку" не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Таким чином, чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки набутого в позасудовому порядку.

Для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України та статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У силу статей 525, 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 17 Закону України "Про іпотеку" визначені підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, такої підстави припинення іпотеки як смерть боржника за основним зобов'язанням законом не передбачено.

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частини перша та друга статті 23 Закону України "Про іпотеку").

Такі самі висновки містяться і у пункті 56 постанови ОСОБА_10 Верховного Суду від 17 квітня 2018 року справа № 522/407/15ц (провадження № 14-53 цс 18), на яку сторона відповідача ОСОБА_1 сама посилалась в ході апеляційного розгляду даної цивільної справи.

Залишення без задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 рішеням Дубенського міськрайонного суду від 20.05.2014 (справа №559/1052/14-ц), жодним чином не означає припинення чинності кредитного договору №07-553-КФ-2007.

Вказаним судовим рішенням ПАТ «Універсал Банк» було відмовлено в задоволенні вимог до ОСОБА_1 лише із тих підстав, що на момент звернення Банку із своїм позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідач ОСОБА_1 ще не оформив на себе право власності на предмет іпотеки в порядку спадкування після смерті батька.

У відповідності до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 лютого 2018 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21.05.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_11