АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2018 року

м.Харків

справа № 638/16922/16-ц

провадження № 22-ц/790/1356/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення приватного нотаріуса, витребування квартири із чужого незаконного володіння за апеляційними скаргами приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року, постановлене під головуванням судді Штих Т.В., в залі суду в м. Харкові,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПН ХМНО Луніної Тетяни Анатоліївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4. З урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати незаконним і скасувати рішення приватного нотаріуса, витребувати квартиру із чужого незаконного володіння.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31454263, про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Витребувано вказану квартиру із чужого незаконного володіння ОСОБА_4, зі скасуванням права власності на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_4 та відновленням державної реєстрації права власності на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_1. Стягнуто з Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4 пропорційно з кожного суму судового збору на користь позивачки в розмірі 551 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року залишено без змін.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 була вмотивована тим, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а саме: справу було розглянуто за його відсутності. Вказує, що ним як іпотекодержателем було дотримано порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, було направлено на адресу ОСОБА_1 іпотечну вимогу. Доказів погашення заборгованості за даним кредитним договором позивачкою не надано. Тому, вважає, що дії нотаріуса при реєстрації права власності відповідають закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що договір відступлення права вимоги від 24 червня 2016 року не є договором факторингу. Спірна квартира вибула з власності позивачки саме за її волею, оскільки укладаючи договір іпотеки від 15.12.2006 року, ОСОБА_1 розуміла наслідки неналежного виконання своїх зобов'язань і умови договору іпотеки.

В апеляційній скарзі приватний нотаріус ХМНО Луніна Т.А. просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним та скасування рішення ПН ХМНО Луніної Тетяни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31454263, про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1; а також в частині стягнення з неї судового збору.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що її дії відповідали вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Підстав для відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вона не мала та не мала правових підстав для надання правової оцінки поданих ОСОБА_3 документам.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційні скарги приватного нотаріуса ХМНО Луніної Т.А. та ОСОБА_4 вважав їх обґрунтованими та не заперечував щодо їх задоволення.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційні скарги приватного нотаріуса ХМНО Луніної Т.А. та ОСОБА_4, в якому просила відмовити у задоволенні вказаних апеляційних скарг.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_4 та приватного нотаріусу ХМНО Луніної Т.А. підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за правовою природою договір про відступлення права вимоги від 24.06.2016 року, укладений між ТОВ «АНСУ» та фізичною особою ОСОБА_3, є договором факторингу, а тому набуття права власності на предмет іпотеки є незаконним. Наявні підстави для витребування майна у ОСОБА_4, який є його незаконним набувачем разом із скасуванням права власності на майно на ім'я ОСОБА_4 та відновленням державної реєстрації права власності на спірне майно на ім'я ОСОБА_1

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 15 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Банк Форум» укладено кредитний договір № 0255/06/12-N, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на купівлю квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.8-11 т.1).

На забезпечення виконання кредитного договору, 15 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» також укладено іпотечний договір, предметом якого стала вищевказана квартира (а.с.12-15 т.1).

08 червня 2016 між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «АНСУ» укладений договір про відступлення права вимоги № 114-Ф, за умовами якого ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N, а також за іпотечним договором від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N (І) та договором поруки від 15 грудня 2006 року № 0255/06/12-N (ІІ) (а.с.148-154 т.1).

24 червня 2016 року між ТОВ «АНСУ» та фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_3 набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором та договором іпотеки від 15 грудня 2006 року (а.с.158-164 т.1).

13 вересня 2016 року приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31454263, про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16 т.1).

Згідно інформаційної довідки від 27 лютого 2017 року приватним нотаріусом ХМНО Куксіним С.Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу № 168 від 17 лютого 2017 року, за яким ОСОБА_3 продав спірну квартиру ОСОБА_4

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що дії приватного нотаріуса ХМНО Луніної Т.А. щодо реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 є протиправними, оскільки під час прийняття рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру нотаріусом, який на той час виконував функції державного реєстратора, порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127. Вказувала, що рішення щодо реєстрації права власності підлягає скасуванню, а квартира АДРЕСА_1, - підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 9 вищевказаного Закону у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Порядок проведення державної реєстрації речових прав (в тому числі права власності) визначений у ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Загальні вимоги до документів зазначені у ст. ст. 20, 22 вказаного Закону. Підставою для реєстрації права власності (речових прав) викладені у ч. 1 ст. 27 Закону.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачені обставини, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено. Разом з тим, частина 5 вказаної статті зазначає, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, непередбачених статтею 24, - заборонена.

Нотаріус, як державний реєстратор не має права на безпідставну відмову у прийнятті заяви на проведення реєстраційної дії, а також на відмову у державній реєстрації. Кожне рішення повинно прийматись в межах та підставах визначених законом.

На момент державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31454263, про реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. були чинні положення Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25 грудня 2015 року (далі - Порядок).

Згідно пункту 61 зазначеного Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

На виконання зазначеної вимоги Порядку ОСОБА_3 були подані наступні документи:

-оригінали іпотечної вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності кредитором на предмет іпотеки - зазначена вимога, оригінал поштового фіскального чеку про направлення листа, оригінал опису вкладення в цінний лист, оригінал зворотнього поштового повідомлення про вручення вимоги, підписаний особисто ОСОБА_1 (дотримання вимог п.п. 1 та 2 п. 61 Порядку №1127 від 25.12.2015 року);

-оригінали кредитного договору від 15.12.2006 року, договори відступлення права вимоги за кредитним договором від 08.06.2016 року, від 24.06.2016 року; оригінали договору іпотеки від 15.12.2006 року та договорів відступлення права вимоги за договором іпотеки від 08.06.2016 року, від 24.06.2016 року (дотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»);

-оригінал договору іпотеки від 15.12.2006 року та перевірено наявність в державному реєстрі іпотек відповідного запису про державну реєстрацію іпотеки згідно вказаного договору. Станом на момент подання заяви ОСОБА_3 зазначений запис містився у Державному реєстрі іпотек, що свідчить про факт невиконаного іпотекодавцем ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором/договором іпотеки. Вказаний договір іпотеки у розділі 6 містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотеко держателя (дотримання вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку»);

-документи, що підтверджують особу заявника, та що підтверджують сплату заявником передбачених законодавством обов'язкових платежів за проведення державної реєстрації речових прав (дотримання вимог ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»);

-оригінал розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 15.12.2006 року, що підтверджує факт та розмір невиконаного боржником/іпотекодавцем основного зобов'язання.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що підставою здійснення приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. 13 вересня 2016 року державної реєстрації за ОСОБА_3 права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 є: -іпотечний договір № 0255/06/12-N(І), серія та номер: 3083, виданий 15 грудня 2006 року, видавник: Слоневська Д.В., приватний нотаріус ХМНО; договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер: 294, виданий 08 червня 2016 року, видавник: Антинова І.В., приватний нотаріус Київського МНО; договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер: 282, виданий 24 червня 2016 року, видавник: Слоневська Д.В., приватний нотаріус ХМНО (а.с. 16 т.1).

Законом не передбачено тлумачення змісту наданих заявником документів державним реєстратором та надання правової оцінки вказаним документам.

Таким чином, державним реєстратором речових прав було розглянуто заяву ОСОБА_3 про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, та додані до заяви документи, перевірено відповідність поданих документів вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та оскільки були подані належні документи в повному обсязі, державним реєстратором було прийнято рішення про проведення державної права власності за ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст. 24 вказаного Закону.

Виходячи зі змісту статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п'ятою статті 3 вищевказаного Закону визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 24 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Відповідно, відступаються права і за договорами забезпечення (договори відступлення прав вимоги за іпотечними договорами підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню - частина третя статті 24 Закону України «Про іпотеку»).

При відступленні прав вимоги зобов'язання не припиняються, не змінюються - залишаються одним і тим самим; відбувається тільки заміна сторони кредитора. Відповідна заміна відбувається і в іпотечному договорі - новий кредитор стає іпотекодержателем.

Висновок суду першої інстанції про те, що договір відступлення права вимоги, укладений 24.06.2016 року між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3, є договором факторингу, а тому це є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності, - суперечить закону та спростовується фактичними обставинами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України (в редакції, чинної на час ухвалення оскаржуваного рішення) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду з позовом, який в подальшому двічі доповнювала (а.с. 2-3, 66-68, 110-112). При цьому у жодній із позовних заяв не вказувала на те, що договір про відступлення права вимоги є договором факторингу, посилаючись лише на порушення приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а ОСОБА_3 - невиконання Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, суд першої інстанції, визначивши, що договір відступлення права вимоги, укладений 24.06.2016 року між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3, є за правовою природою договором факторингу,- вийшов за межі заявлених позовних вимог.

І суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3 дійшов аналогічного висновку, виключивши зазначені обставини із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції (а.с. 26 т.2).

Переглядаючи справу в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

Договір про відступлення права вимоги від 24.06.2016 року, укладений між ТОВ «АНСУ» та ОСОБА_3, на даний час ніким не оспорений, не визнаний недійсним.

Підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 у приватного нотаріуса ХМНО Луніної Т.А. на час вчинення реєстраційних дій були відсутні.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. здійснена державна реєстрація права власності у спірних правовідносинах із додержанням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не вбачається.

В частині позовних вимог про витребування квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 також слід відмовити, оскільки вони є похідними від основних вимог про визнання незаконним і скасування рішення приватного нотаріуса.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 370 ЦПК України регламентує порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи. Згідно частини 4 вказаної статті, суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційних скарг приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни та ОСОБА_4, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, то скасуванню також підлягає ухвала Апеляційного суду Харківської області від 29.11.2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3, якою рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 підлягає судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 1310,32 грн., а також з ОСОБА_1 на користь Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 826,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення приватного нотаріуса, витребування квартири із чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 1310,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі 826,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повний текст судового рішення виготовлено 18.05.2018 року.