Справа №489/5603/13-ц
Провадження №6/489/20/18
УХВАЛА

іменем України

12 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Матяєвої С.І.,

за участю: державного виконавця Суслової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2017 року державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що боржник навмисно ухиляється від виконання судових рішень.

На виконанні Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження №51246999 з примусового виконання:

- виконавчого листа №2-4305 від 05.02.2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 109981,29 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України складає 846855 грн. 00 коп., пені в розмірі 44817 грн. 31 коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження №49988060 від 03.02.2016 року, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 11.02.2016 року, постанова від 11.02.2016 року про приєднання виконавчого провадження №49988060 до зведеного виконавчого провадження №51246999, постанова про арешт коштів боржника від 16.05.2016 року);

- виконавчого листа №2/489/2217 від 01.10.2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 03.04.2006 року №03/С838/1 у розмірі 9110 грн. 77 коп. та судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. (виконавче провадження відкрито 03.02.2016 року);

- виконавчого листа №2-1468 від 08.06.2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 5293 грн. 90 коп. та судових витрат: судовий збір 52 грн. 93 коп., інформаційний збір 120 грн. 00 коп. (виконавче провадження відкрито 03.02.2016 року);

- наказу Господарського суду Миколаївської області №3/489/10 від 29.05.2012 року про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» 46204 грн. 91 коп. вартості електричної енергії, 462 грн. 04 коп. понесених витрат на сплату держмита при поданні позову, 121 грн. 39 коп. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 724 грн. 28 коп. понесених витрат на сплату судового збору за подану апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2017 року, ОСОБА_2 на праві власності належить: квартира АДРЕСА_2 (заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 03.04.2006 року); нежитлова будівля №2 по вулиці Індустріальній в місті Миколаєві.

10 березня 2016 року за вих. №9510 рекомендованим поштовим відправленням на адресу боржника: АДРЕСА_1, направлена вимога державного виконавця бути присутньою за цією адресою 24.03.2016 року з 10:00 до 18:00 години для перевірки майнового стану боржника.

Виходом державного виконавця за вказаною адресою встановлено, що боржник був відсутнім, двері квартири ніхто не відчинив, перевірити майновий стан виявилось не можливо. Вказане підтверджується актом державного виконавця від 24.03.2016 року.

24 травня 2016 року за вих. №22458 рекомендованим поштовим відправленням знову направлена вимога боржнику щодо присутності 06.06.2016 року за адресою проживання з 10:00 до 18:00 години для перевірки майнового стану боржника.

Як вбачається із акту державного виконавця від 06.06.2016 року, перевірити майновий стан виявилось неможливим, двері ніхто не відчинив.

Разом із цим, доказів щодо проживання та реєстрації боржника за вказаною адресою державним виконавцем не надано, а також не підтверджено факт отримання боржником вимог державного виконавця від 10.03.2016 року та від 24.05.2016 року.

У відповідності з результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 18.05.2016 року, за боржником не зареєстровано транспортні засоби.

Перевірка щодо виявлення рухомого майна боржника проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на три місяці, однак доказів проведення такої перевірки після 18.05.2016 року державним виконавцем не надано.

Згідно із відповідями Державної фіскальної служби України від 05.12.2017 року в боржника наявні джерела отримання доходів та рахунки, відкритих на його імя.

З відповідей Пенсійного фонду України від 05.12.2017 року вбачається, що боржник не отримує пенсію, однак є відомості про останні місця роботи.

За змістом ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

З наданих державним виконавцем матеріалів вбачається, що відсутні постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/489/2217 від 01.10.2013 року, виконавчого листа №2-1468 від 08.06.2010 року та судового наказу №3/489/10 від 29.05.2012 року, постанова про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження з примусового виконання зазначених виконавчих листів, відомості щодо направлення цих постанов боржнику, відомості щодо обізнаності боржника про наявність виконавчих проваджень та зведеного виконавчого провадження.

Суд вважає, з огляду на надані державним виконавцем документи в їх сукупності, що державним виконавцем не надано достовірних відомостей про обізнаність боржника про наявне зведене виконавче провадження, наявні зобовязання та строки їх добровільного виконання, доказів реєстрації та проживання боржника в житловому приміщенні та отримання боржником вимог державного виконавця, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 260, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва