Ухвала

Іменем України

02 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-2260/12

провадження № 61-36174ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк», про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року заявуТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено стягувача публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з приводу виконання рішення суду у справі № 2-2260/12 за позовом ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2018 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у червні 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року, постанову Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумніві щодо їх застосування чи тлумачення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 29 червня 2017 року між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» та публічним акціонерним товариством «КІБ» (далі - ПАТ «КІБ»), а в подальшому між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договори відступлення прав вимоги, у зв'язку чим ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором від 25 квітня 2007 року № 014/0005/85/12217, а тому обгрунтовано дійшов висновку про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилання ОСОБА_4 в касаційній скарзі на те, що сторону у виконавчому провадженні можливо замінити лише у разі правонаступництва, а передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом, а також те, що на цей час виконавчий лист від 25 квітня 2007 року № 2-2260/12 на виконання не надходив і виконавче провадження не відкрито, не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із зазначених норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Норма статті 378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК Українита статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Зі змісту касаційної скарги, судових рішень, що оскаржуються, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності, а також правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк», про заміну сторони виконавчого провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А. О.Лесько

С. П.Штелик