Номер провадження: 22-ц/785/3003/18
Номер справи місцевого суду: 522/3004/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Вадовської Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року, -

встановила:

16 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, та на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, вказуючи, що з червня 2016 року відповідач не бере участь в утриманні їхніх дітей.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти: на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 15 лютого 2007 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3, та на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 15 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів: на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 грн., щомісячно - у межах суми платежу аліментів на кожну дитину за один місяць.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У встановлений законом строк відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за його участю.

Згідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України якщо відповідач у встановлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд, залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановлює ухвалу про: залишення заяви без задоволення;

Розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Свої заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідач не обґрунтував, тому суд вважає його клопотання таким, що задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, районний суд виходив з того, що діти сторін потребують матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати їм таку допомогу.

Відповідно до вимог ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що з 08 лютого 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та від цього шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вказує позивач, з червня 2016 року шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем було припинено, та з цього часу їхні малолітні діти знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач не приймає участі у матеріальному забезпечення дітей.

Законодавчо положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Проте сторони не досягли згоди щодо участі відповідача у утриманні їхніх малолітніх сина і доньки.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікованої Україною 27.02.1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В позовній заяві позивач вказує, що на теперішній час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягненням ним трирічного віку, а відповідач працює слюсарем у ПАТ «Одесагаз», де отримує заробітну плату, а також має побічний дохід, тому його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти по 1500,00 грн. на місяць на кожного з їхніх дітей.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Посилання апеляційної скарги на те, що він надає позивачці кошти на утримання дітей добровільно, а також що він не може надавати кошти на утримання своїх дітей у розмірі, визначеному судом, бо на його утриманні знаходяться троє дітей його співмешканки, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Призначаючи розмір аліментів, районний суд виходив із конкретних обставин справи та загальновідомих обставин, як-то рівень мінімальної заробітної плати у державі, рівень цін на споживчі товари першої необхідності; потребу дітей у забезпеченні їхнього повноцінного духовного і фізичного розвитку.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись: ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська