Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2018 Справа №607/17365/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 з участю третіх осіб Чернихівецької сільської ради Збаразького району, приватного нотаріуса ОСОБА_7, Другої Державної нотаріальної контори про визнання заповітів ОСОБА_8 від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року недійсними та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи- Чернихівецька сільська рада Збаразького району, приватний нотаріус ОСОБА_7, ОСОБА_9 нотаріальна конторапро визнання недійсними заповіту складеного від імені ОСОБА_8 10.05.2011 року та посвідченого секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_10, реєстраційний № 41 та заповіту складеного від імені ОСОБА_8 02.10.2014 року та посвідченого приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 913 та визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 14.05.2014 року право власності на спадкове майно-житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель у споруд, а також визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі.

В обґрунтування вимог зазначив, що його мати ОСОБА_8 постійно проживала у квартирі за адресою вул. Київська,8/52 у м. Тернополі, де їй належала 1/2 частина, разом зі своїм сином від другого шлюбу відповідачем ОСОБА_5 Позивач постійно проживав у належному матері житловому будинку за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області. Враховуючи, що між ними склався такий порядок користування житлом, ОСОБА_8 08.12.2010 року склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу вказаний житловий будинок у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області. Починаючи з 11.02.2011 року мати позивача періодично перебувала на лікуванні у психіатричному відділенні Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. 10.05.2011 року секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області було посвідчено новий заповіт від імені ОСОБА_8 зміст якого позивачу був невідомий.У березні 2014 року ОСОБА_8 захворіла і без відома позивача була перевезена його донькою від першого шлюбу-відповідачем ОСОБА_3 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, де проживала у сім»ї її матері ОСОБА_11 та будучи важкохворою, без надання належної медичної допомоги, госпіталізації до спеціалізованого закладу та консультації лікарів ТОККПНЛ 14.05.2014 року померла. Позивач був допущений відповідачем до матері через кілька днів після того як вона захворіла, після того як звернувся до правоохоронних органів та СБУ. На той момент ОСОБА_8 вже не могла розмовляти і лише плакала. Після смерті матері позивачу стало відомо про те, що 02.04.2014 року в той час коли його мати, будучи важкохворою вже не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7 було посвідчено ще один заповіт від її імені, за реєстраційним №913, відповідно до якого усе майно ОСОБА_8 підлягає спадкуванню іншими особами. Позивач вважає, що заповіти ОСОБА_8 від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року укладені з порушенням вимог ч.1,3 ст.203 ЦК України та посвідчені в той час коли спадкодавець внаслідок хвороби не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки з лютого 2011 року була пацієнтом ТОККПНЛ, крім цього заповіт від 10.05.2011 року підписаний не ОСОБА_8, а іншою особою, а тому підлягають визнанню недійними. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

03.03.2015 року позивач подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просить визнати недійсними заповіт ОСОБА_8 від 10.05.2011 року посвідчений виконкомом Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, за реєстром №41 та заповіт ОСОБА_8 від 02.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстром №913 з підстав перебування спадкодавця на час їх посвідчення у стані, що виключав усвідомлення значення своїх дій та можливість керувати ними. Визнати за позивачем право власності на спадкове майно: житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га, на якій розміщений вказаний житловий будинок з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_8 від 08.12.2010 року, а також на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі в порядку спадкування першої черги за законом.

07.10.2016 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_4 просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_8 від 10.05.2011 року посвідчений секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_10, за реєстром №41 та заповіт ОСОБА_8 від 02.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстром №913. Визнати за ним право власності на спадкове майно: житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га, на якій розміщений вказаний житловий будинок з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_8 від 08.12.2010 року, а також на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі в порядку спадкування першої черги за законом.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача просить у задоволенні позову в частині визнання недійсними заповіту ОСОБА_8 від 10.05.2011 року посвідченого секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_10, за реєстром №41 та заповіту ОСОБА_8 від 02.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстром №913 відмовити, посилаючись на те, що вказані заповіти ОСОБА_8, в порушення вимог ч.1 ст.1257 ЦК України складені особою, яка не мала на це права, а саме секретарем Чернихівецької сільської ради ОСОБА_12, якому відповідні повноваження надані рішенням сільської ради, а не виконавчого комітету, а також вчинені з порушенням вимог щодо їх форми та посвідчення, оскільки заповіт ОСОБА_8 від 02.04.2014 року внесений нотаріусом до Спадкового реєстру ще до його моменту його посвідчення, а тому просить визнати їх нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності правочину та визнати за позивачем право власності на спадкове майно-житловий будинок №23, що знаходиться за адресою вул. Грушевського в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,1374 га, на якій розміщений вказаний житловий будинок з цільовим призначенням для побудови і обслуговування житлового будинку, господарських і надвірних будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_8 від 08.12.2010 року, а також на ј частину квартири №52, що знаходиться у будинку №8 по вул. Київська, у м. Тернополі в порядку спадкування за законом.

Представник відповідачів-адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просить у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Вказала, що за результатами перевірки проведеної правоохоронними органами за заявою позивача, було встановлено, що ОСОБА_8 у березні 2014 року добровільно, з власної волі переїхала проживати до матері відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_11 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, де їй було забезпечено належний медичний догляд. Зокрема 31.03.2014 року ОСОБА_8 була оглянута лікарем АЗПСМ ОСОБА_13, який призначив їй амбулаторне лікування, в результаті якого стан її здоров»я покращився. 14.05.2014 року у зв»язку із погіршення стану хворої до неї повторно було викликано лікаря ОСОБА_13, який надав необхідну медичну допомогу, однак ОСОБА_8 померла. Позивач відвідував матір в селі і жодних перешкод у цьому йому не чинилося. Вважає, що підстав для визнання недійсними оспорюваних заповітів позивачем не наведено, оскільки заповіти складені та посвідчені з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Відповідно до заповіту від 10.05.2011 року ОСОБА_8 заповіла належний їй житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, на якій він розташований своєму онуку ОСОБА_6 Вказаний заповіт посвідчений секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, був складений зі слів ОСОБА_8, прочитаний їй вголос та власноручно нею підписаний, зареєстрований у реєстрі за №41. Особу заповідача було встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт від 02.04.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_8 заповіла належну їй Ѕ частину квартири по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі своїй онуці ОСОБА_3 був посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7 у присутності двох свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15, підписаний головою Чернихівецької сільської ради ОСОБА_14 на дому за місцем проживання заповідача за адресою вул. Грушевського,19 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області та зареєстрований у реєстрі за №913. Той факт, що спадкодавець діяла усвідомлено та змінила свій намір залишити усе своє майно позивачу, підтверджує також той факт, що попередньо 27.03.2014 року від імені ОСОБА_8 була посвідчена довіреність, якою остання уповноважила ОСОБА_11 подарувати належну ОСОБА_8 частку квартири №АДРЕСА_1 її онуці ОСОБА_3 ОСОБА_11 факт, що на момент посвідчення заповітів ОСОБА_8 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними повністю підтверджується висновком призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи, а висновком почеркознавчої експертизи підтверджується, що заповіт від 10.05.2011 року підписано особисто ОСОБА_8 Позивач протягом тривалого часу не цікавився станом здоров»я своєї матері, не піклувався про неї та не надавав їй матеріальної допомоги у зв»язку із чим відповідач ОСОБА_3 та її мати-перша дружина позивача ОСОБА_11 змушені були забрати ОСОБА_8 проживати до себе, де здійснювали за нею постійний догляд.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись на безпідставність вимог ОСОБА_4

Представник третьої особи Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_10 у судовому засіданні просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що ним як секретарем сільської ради 10.05.2011 року було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №41, відповідно до якого остання заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок ОСОБА_6 Вказаний заповіт був підготований ним та перед підписанням прочитаний вголос ОСОБА_8, яка особисто його підписала. Особу заповідача ним було встановлено, дієздатність перевірено. Відповідні повноваження на вчинення нотаріальних дій йому надано у відповідності до рішення сільської ради № 3-1/2010 від 12.11.2010 року. Чинною на момент посвідчення заповіту Інструкцією з вчинення нотаріальних дій посадовими особами сільських рад було передбачено, що на прохання заповідача, відповідна посадова особа могла надати допомогу та підготувати текст заповіту, який перед його підписанням зачитувався заповідачу та завірявся його особистим підписом. Вважає, що з його боку будь-яких порушень під час посвідчення заповіту ОСОБА_8 від 10.05.2011 року допущено не було. Заповідач поводила себе адекватно, чітко та усвідомлено відповідала на запитання та висловлювала свою волю, усвідомлювала значення своїх дій, її поведінка не викликала сумнівів у її дієздатності та психічному здоров»ї.

Третя особа приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7 у судовому засіданні відносно позову заперечила та суду пояснила, що 02.04.2014 року нею було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_8, за реєстром №913, відповідно до якого остання заповіла належну їй Ѕ частину квартири №АДРЕСА_2 ОСОБА_16 заповіту було підготовано нею на своєму робочому місці, зареєстровано його в реєстрі, після чого вона виїхала за місцем проживання заповідача у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, вул. Грушевського, 19, де через фізичний стан заповідача, даний заповіт було прочитано вголос та посвідчено нею у присутності двох свідків. Вважає, що її дії повністю відповідали вимогам цивільного законодавства та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Від третьої особи Другої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про слухання справи у відсутності представника нотаріальної контори. Другою тернопільською державною нотаріальною конторою заповіти від імені ОСОБА_8 не посвідчувались та спадкові справи не заводились.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.

14.05.2014 року померла ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №176727, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області 22.08.2014 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії IV №2229260, виданого 01.04.1962 року Чернихівецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_8 вказана матір»ю позивача ОСОБА_4.

Згідно із заповітом від 08.12.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_17, за реєстром №8343 ОСОБА_8 заповіла належну їй 1/2 частину квартири №52 по вул. Київська, в м. Тернополі своєму ОСОБА_5, а належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок сину ОСОБА_4

10.05.2011 року секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_10 посвідчено заповіт ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №41, відповідно до якого остання заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок ОСОБА_6 ОСОБА_18 зазначено у заповіті, вказаний заповіт записаний ОСОБА_10 зі слів заповідача та до підписання зачитаний вголос ОСОБА_8 та підписаний нею власноручно. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.

02.04.2014 року приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7 за адресою вул. Грушевського,19 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області посвідчено заповіт ОСОБА_8, відповідно до якого остання заповіла належну їй на праві власності Ѕ частину квартири №АДРЕСА_2 ОСОБА_18 зазначено у заповіті, вказаний заповіт складено нотаріусом зі слів ОСОБА_8 та у зв»язку із хворобою заповідача, яка сама не могла самостійно підписати документ, за її дорученням та у її присутності та присутності нотаріуса текст заповіту до його підписання зачитаний вголос запрошеними заповідачем свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15, після чого текст заповіту підписано ОСОБА_14Є, на дому за адресою вул. Грушевського, 19 в с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу ОСОБА_14, яка підписала заповіт у присутності приватного нотаріуса, встановлено, її дієздатність перевірено. Вказаний заповіт скріплено печаткою нотаріуса та зареєстровано у реєстрі за №913.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно повідомлення №889/01-16, яке надійшло 12.03.2015 року від Першої тернопільської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_8 26.08.2014 року заведено спадкову справу №573/2014 за заявами про прийняття спадщини, які надішли 26.08.2014 року від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 26.09.2014 року надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_4 27.10.2014 року надійшла заява ОСОБА_5 про відмову від обов»язкової частки у спадковому майні. 23.12.2014 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою вул. Грушевського,23 у с. Чернихівці. Збаразького району Тернопільської області. 13.02.2015 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири №АДРЕСА_1. 25.02.2015 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Грушевського,23 у с. Чернихівці. Збаразького району Тернопільської області.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 вказав, що на момент посвідчення заповітів від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року його мати ОСОБА_8 внаслідок хвороби не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки з 11.02.2011 року була пацієнтом ТОККПНЛ. Підпис на заповіті посвідченому секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_12 20.05.2011 року належить не його матері ОСОБА_8, а іншій особі. Відповідач ОСОБА_3-його донька від першого шлюбу без його згоди та відома перевезла проживати покійну ОСОБА_8 до своєї матері ОСОБА_11 за адресою вул. Грушевського,19 у с. Чернихівці, Збаразького району, Тернопільської області, де він імені його матері, яка перебувала в стані неусвідомлення значення своїх дій та неможливості керувати ними, був посвідчений оспорюваний заповіт від 02.04.2014 року. Після цього ОСОБА_8, яка не отримувала належного догляду та необхідної медичної допомоги, померла 14.05.2014 року.

У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_18 зазначено у ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Загальні вимоги до заповіту визначено у ст. 1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання та має бути особисто підписаний заповідачем. ОСОБА_18 особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статті 1251-1252 ЦК України та підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_18 зазначено у ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування-ст.1251 ЦК України.

У відповідності до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. ОСОБА_18 заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках(стаття1253 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.2,3,5,6 ст.1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов»язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Частиною 4 ст.207 ЦК України передбачено, що в разі якщо фізична особа у зв»язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У роз»ясненнях, що викладені у п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року у справах «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.03.2017 року у справі № 6-2833цс16 для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Як встановлено судом, покійна ОСОБА_8 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм сином ОСОБА_5, який є інвалідом 2 групи. Позивач ОСОБА_4 з 11.07.2000 року був зареєстрований у житловому будинку за адресою вул. Грушевського,23 с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, який належав його матері ОСОБА_8, що підтверджується довідкою №554, виданою виконкомом Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області. 08.12.2010 року ОСОБА_8 вчинила на користь позивача заповіт, відповідно до якого заповіла йому належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 23 у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області. Наприкінці березня 2014 року відповідач ОСОБА_3, яка є онукою ОСОБА_8, перевезла останню на проживання до своєї матері ОСОБА_11 за адресою вул. Грушевського, 19 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, де ОСОБА_8 жила до дня своєї смерті 14.05.2014 року та 02.04.2014 року вчинила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстром №913 відповідно до якого заповіла на користь ОСОБА_3 належну їй Ѕ частину квартири по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі.

У відповідності до ч.ч.2,3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

ОСОБА_18 зазначено у повідомленні ТОККПНЛ №03-7/3359 від 31.08.2014 року ОСОБА_8 в період 25.12.2010 року по 29.12.2010 року перебувала на лікуванні в інсультному відділенні ТОККПНЛ з діагнозом: транзиторна ішемічна атака у вертебро-базилярному басейні. В період з 11.02.2011 року по 10.03.2011 року та з 21.08.2013 року по 20.09.2013 року ОСОБА_8 знаходилась на лікуванні у 10 психіатричному відділенні з діагнозом: невротичний розвиток особистості ускладений органічним ураженням головного мозку судинного генезу. Атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступінь артеріальної гіпертензії.

ОСОБА_18 вбачається із висновку Збаразького РВ УМВСУ в Тернопільській області від 03.04.2014 року, в ході проведеної за заявою ОСОБА_4 перевірки з приводу того, що його колишня дружина ОСОБА_11 без його відома та згоди забрала до себе в помешкання, яке знаходиться за адресою вул. Грушевського, 19 у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області його матір ОСОБА_8, ознак кримінального правопорушення не виявлено. Зі слів самої ОСОБА_8 встановлено, що остання з власної волі переїхала проживати у господарство своєї колишньої невістки ОСОБА_11, оскільки їй потрібен був догляд, якого не міг забезпечити її син ОСОБА_4

Відповідно до повідомлення Збаразької центральної районної комунальної лікарні №1947 від 01.09.2014 року, 31.03.2014 року сімейний лікарем ОСОБА_19 отримано виклик від мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 з потребою оглянути на дому ОСОБА_8, яка прибула з м. Тернополя. 31.03.2014 року в ході проведення огляду виявлено, що загальний стан хворої важкий за рахунок серцевої недостатності, неврологічних порушень, інтоксикаційного синдрому. ОСОБА_8 постановлено діагноз: дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти, стенокардія напруги ІІІФК, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 степеня кризовий перебіг, гіпертензивне серце СР ІІ Б ОСОБА_20 ст. з вестибулярними, цефалічними пароксизмами, інтелектуально-мнестичними розладами, ГРВІ, гострий бронхіт. Хворій призначено амбулаторне лікування, від якого стан останньої дещо покращився. Повторні огляди проведено 03.04.2014 року, 09.04.2014 року. Подальше спостереження хворої здійснювалось медсестрою загальної практики сімейної медицини. 14.05.2014 року поступив виклик на огляд ОСОБА_8 При огляді стан хворої був важкий(агонуючий), була надана необхідна медична допомога, однак 14.05.2014 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 померла.

ОСОБА_18 зазначено у повідомленні Збаразької центральної районної комунальної лікарні №2109 від 15.09.2014 року, спостереження ОСОБА_8 на дому в період з 31.03.2014 року по 14.05.2014 року здійснювала медична сестра загальної практики сімейної медицини ОСОБА_21, яка двічі відвідувала хвору на дому та про результат інформувала в усному порядку.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що він є племінником чоловіка ОСОБА_8 та добре знав покійну, яка була йому як матір. Він постійно спілкувався та бачився із нею, відвідував в м. Тернополі. ОСОБА_8 була розумна, інтелігентна, адекватна людина. З її слів йому відомо, що вона шкодувала, що її син ОСОБА_4 ставився до неї не дуже добре, поводив себе неадекватно. Покійна радилася як їй розпорядитися своїм майном на випадок смерті та вирішила скласти заповіт на онуків. В березні 2014 року ОСОБА_8 захворіла, лежала вдома, ОСОБА_4 нею не опікувався, не допомагав, а тому її онука ОСОБА_3 забрала ОСОБА_8 в село Чернихівці Збаразького району, де вона та її мати до останнього дня піклувалися про неї. Покійна ставилася до колишньої невістки ОСОБА_11 з повагою, у них були доброзичливі стосунки. Під час перебування ОСОБА_8 в селі він часто спілкувався з нею по телефону, за день до смерті бачився із нею особисто. На той час вона вже погано розмовляла, плакала. Попередньо, в березні 2014 року у них була довірлива розмова під час якої ОСОБА_8 радилася з ним з приводу заповіту, оскільки хотіла залишити свою частку квартири онуці ОСОБА_3, він схвалив її рішення, знаючи які стосунки склалися у них в сім»ї, і те, що ОСОБА_4 не опікується матір»ю на належному рівні. Це було виважене рішення самої ОСОБА_8 На момент укладання заповітів в травні 2011 року та квітні 2014 року ОСОБА_8 була психічно здорова адекватна, розумна жінка. Вона усвідомлювала свої вчинки, її поведінка не викликала сумнівів у її адекватності, ніякими психічними захворюваннями вона не страждала.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною брата ОСОБА_8 З покійною вона була знайома давно, вони спілкувались, зустрічались. ОСОБА_8 говорила їй, що хоче записати свою частку квартири онуці ОСОБА_3 щоб вона опікувалася її хворим сином ОСОБА_5 Знає, що ОСОБА_4 влаштовував матері скандали, щоб вона віддала ключі від квартири, хотів щоб подарувала свою частку йому, але ОСОБА_8 відмовилась це роботи, оскільки вважала, що ОСОБА_4 не буде доглядати брата, продасть квартиру і той залишиться без житла. ОСОБА_8 буда адекватна, при своєму розумі. В березні 2014 року вона подзвонила до неї і ОСОБА_5 повідомив, що мати захворіла, ОСОБА_4 за нею не доглядав, а тому її онука ОСОБА_3 забрала бабусю жити в село. Після цього вона з ОСОБА_8 не бачилась, лише спілкувалась по телефону. Попередньо ОСОБА_8 розповідала їй, що переписала свій заповіт та заповіла хату в селі онуку ОСОБА_6 В квітні 2014 року ОСОБА_8 розповіла, що склала заповіт на квартиру на ОСОБА_3, говорила, що ОСОБА_4 хотів щоб вона подарувала йому будинок в селі. ОСОБА_8 була здоровою і свідомою до кінця своїх днів.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є першою дружиною ОСОБА_4 Після розлучення вона та її донька ОСОБА_3 підтримували із матір»ю колишнього чоловіка ОСОБА_8 дружні, близькі стосунки, спілкувалися по телефону, приїжджали до неї в м. Тернопіль. ОСОБА_8 давно хворіла, в березні 2014 року стала зовсім немічна та потребувала догляду. Донька хвилювалася, що вони будуть робити, оскільки син покійної ОСОБА_5, який жив з матір»ю, повинен був йти на лікування та не міг доглядати ОСОБА_8 ОСОБА_3 дзвонила до батька, він прийшов через півтора тижні і ОСОБА_8 у його присутності сказала, що не хоче щоб він до неї приходив, хоче щоб її доглядала онука ОСОБА_3, попросила забрати її в село. ОСОБА_4 з цього приводу нічого не сказав, не заперечив, навіть не поцікавився станом здоров»я матері. Ця розмова відбулась в четвер, а в неділю ОСОБА_8 перевезли до в неї в село. Покійна не могла сама йти і її вели під руки. Вона відразу звернулась до сімейного лікаря. ОСОБА_3 привезла з Тернополя всі медичні документи ОСОБА_8, лікар вивчив історію хвороби, призначив лікування, яке було ефективним. В результаті лікування ОСОБА_8 почувала себе краще, сама сідала, їла. На протязі двох тижнів до них приходила фельдшер, яка робила їй уколи, також їх відвідувала медсестра. За заявою ОСОБА_4 про викрадення матері, працівники міліції проводили перевірку, в результаті якої ці відомості не підтвердились. Голова сільської ради с. Чернихівці ОСОБА_14 також приходила до них на перевірку. ОСОБА_8 особисто розмовляла з нею, сказала, що добровільно переїхала в село, за нею добре доглядають і вона хоче залишитись тут. В той час коли ОСОБА_8 жила у селі, вона спілкувалась зі всіма рідними, знайомими, розмовляла по телефону. Позивач її не навідував, ніякої допомоги не надавав. Потім ОСОБА_8 сказала, що її будинок в селі залишається ОСОБА_6, а свою частку квартири вона хоче залишити ОСОБА_3 З цією метою вона попросила привезти нотаріуса та видала на ім»я ОСОБА_11 довіреність щоб вона від її імені подарувала належну ОСОБА_8 частку квартири по вул.Київська,8/52 у м. Тернополі ОСОБА_3 Під час посвідчення довіреності були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Однак через свою хворобу ОСОБА_11 не змогла укласти договір дарування. ОСОБА_8 страждала серцево-легеневою недостатністю, мала проблеми з тиском, але до кінця життя була при своїй пам»яті та твердому розумі, її поведінка була адекватною і вона розуміла значення своїх дій. ОСОБА_8 з власної волі вирішила залишити належну їй частку квартири онуці, оскільки її син ОСОБА_5 є інвалідом, хворіє і спілкувався тільки з ОСОБА_3, яка часто відвідувала їх з бабусею, допомагала, а тому ОСОБА_8 хотіла щоб після її смерті сина доглядала близька людина. З цих причин ОСОБА_8 попросила її запросити нотаріуса для укладення заповіту. 02.04.2014 року на момент посвідчення заповіту ОСОБА_8 була у нормальному стані, але знервована через те, що приїжджала комісія по заяві ОСОБА_4, яка перевіряла чи її не утримують насильно. Сказала, що хоче зробити все так, щоб онуки не страждали від дій батька. Оскільки у ОСОБА_8 після інсульту тряслась рука, вона попросила, щоб голова сільської ради ОСОБА_14, яку запросили в якості свідка, і з якою вони спілкувались раніше, підписала заповіт від 02.04.2014 року замість неї, щоб не зіпсувати його та не переписувати. Це було особисте бажання покійної.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 та її сім»ю вона знає з 1991 року, вони жили по сусідству у с. Чернихівці, Збаразького району. Вони постійно спілкувались із покійною і ОСОБА_8 часто радилась із нею. Син покійної ОСОБА_4 жив у будинку матері в селі Чернихівці разом зі своєю співмешканкою. З матір»ю у нього були погані стосунки, він сварився з нею. Було таке, що не впускав до хати і ОСОБА_8 ночувала у своєї колишньої невістки ОСОБА_11, з якою підтримувала добрі стосунки. Діти ОСОБА_4 від першого шлюбу відвідували ОСОБА_8, допомагали їй. ОСОБА_8 радилась із нею як їй вчинити, щоб її син ОСОБА_5 був захищений після її смерті. Говорила, що він найближче спілкувався з ОСОБА_3, а тому ОСОБА_8 вирішила скласти на неї заповіт на свою частку квартири у м Тернополі. Казала, що в іншому випадку ОСОБА_4 здасть брата в інтернат для розумово відсталих, а сам залишиться в квартирі зі своєю співмешканкою. Ще раніше, в 2011 році після сварки зі ОСОБА_4, ОСОБА_8 переписала свій заповіт і залишила належний їй будинок у селі Чернихівці онуку ОСОБА_6 Будучи головою сільської ради, вона відвідувала ОСОБА_8, коли ту привезли у село, оскільки ОСОБА_4 звернувся в правоохоронні органи із заявою про викрадення матері. ОСОБА_8 особисто повідомила їй, що переїхала до колишньої невістки добровільно, їй вдома у ОСОБА_11 добре, там її доглядають і вона хоче залишитись в селі, до сина повертатись вона не хотіла. ОСОБА_11 викликала лікаря до ОСОБА_8, їй була надана необхідна медична допомога, перед смертю лікар теж оглядав покійну. Оскільки ОСОБА_8 відчувала, що сили її покидають, то попросила ОСОБА_11 викликати нотаріуса. Вона та ОСОБА_15 були присутні при посвідчені заповіту ОСОБА_8 02.04.2014 року. Нотаріус спершу опитала покійну, з»ясувала її волю, та пересвідчившись з відповідей ОСОБА_8, що остання була при свідомості, нормально розмовляла, розуміла значення своїх дій, повернулась на своє робоче місце, де був підготований текст заповіту, який потім у її присутності та присутності іншого свідка нотаріус зачитала вголос, ОСОБА_8 підтвердила, що у заповіті все вказано вірно, сказала, що хоче залишити квартиру ОСОБА_3, щоб був захищений її син ОСОБА_5 Вони як свідки теж читали заповіт, нотаріус також давала заповіт ОСОБА_8Й, яка мала окуляри та могла читати, і остання його передивилась. Після цього вона на прохання покійної підписала заповіт замість ОСОБА_8, в якої після інсульту не працювала і тряслась рука. Вона підписала заповіт не як посадова особа, а як сусідка покійної. Погодилась на це, оскільки знала, що ОСОБА_4 буде не згідний із таким рішенням матері та буде оспорювати цей заповіт. На момент підписання заповіту ОСОБА_8 перебувала в ліжку, але нормально розмовляла, була при свідомості, повністю адекватна. ЇЇ дієздатність нотаріус перевірила під час з»ясування волі заповідача, пересвідчившись в розмові з ОСОБА_8, що остання давала чіткі, зрозумілі відповіді на її запитання, сумнівів у її психічному здоров»ї не виникало. Той факт, що ОСОБА_8 проходила лікуванні у ТОККПНЛ не свідчить, що вона була психічно хвора. ОСОБА_4 ніхто не перешкоджав відвідувати матір, але він приходив лише з міліцією, яка проводила перевірку по його заяві, та потім приїжджав шукати заповіт, який ОСОБА_8 склала ще раніше на його користь. Після смерті матері він не виявив бажання займатись організацією поховання.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні повідомив, що 02.04.2014 року він був запрошений ОСОБА_11 в якості свідка під час посвідчення заповіту ОСОБА_8 На той час ОСОБА_8 знаходилась у будинку ОСОБА_11, сиділа у ліжку, була адекватна, нормально розмовляла, ніяких психічних відхилень не виявляла, розуміла значення своїх дій. Нотаріус з»ясовувала на кого складати заповіт, ОСОБА_8 повідомила, що хоче залишити майно своїй онуці ОСОБА_3 Після того як заповіт був готовий, він не пригадує хто його читав, він сам його не читав, але він підписав заповіт першим, а потім ОСОБА_14, яка підписувала його замість ОСОБА_8, бо та сказала, що не може писати через те, що після хвороби у неї трясеться рука. Вказав, що йому невідомо чи знала нотаріус на момент посвідчення заповіту про те, що ОСОБА_8 раніше лікувалась у психлікарні.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні повідомив, що він є чоловіком ОСОБА_3-онуки ОСОБА_8 Повідомив, що у ОСОБА_8 були нормальні стосунки із його дружиною та її матір»ю ОСОБА_11, зі ОСОБА_4 стосунки останнім часом погіршились. ОСОБА_3 часто відвідувала свою бабусю в м. Тернополі, допомагала їй по господарству, а також матеріально, привозила необхідні речі, возила її на обстеження влікарню. Він також навідував покійну у неї вдома по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі. В березні 2014 року він допомагав перевезти ОСОБА_8 у село Чернихівці Збаразького району до його тещі ОСОБА_11 ОСОБА_8 була у свідомості, все розуміла, нормально розмовляла, він перепитував її чи хоче вона їхати в село, вона підтвердила свою згоду на переїзд, все відбувалось з її власної волі. ОСОБА_8 було важко ходити, вони її підтримували під руки, коли вели з квартири. Його дружина ОСОБА_3 на протязі тижня намагалась додзвонитись до свого батька ОСОБА_4 та повідомити, що забирає ОСОБА_8 в село, але той на дзвінки не відповідав. Вказав, що йому невідомо чи були у ОСОБА_8 психічні захворювання, однак вона завжди нормально спілкувалась та поводила себе адекватно. ОСОБА_8 ще задовго до своєї смерті говорила про те, що має намір скласти заповіт на його дружину, але чому не зробила цього раніше, ніж в квітні 2014 року йому невідомо. 02.04.2014 року, коли посвідчувався заповіт ОСОБА_8 він знаходився в с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, але під час посвідчення заповіту особисто присутній не був.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні повідомив, що він є чоловіком доньки ОСОБА_4-Анастасії. ОСОБА_8 він знає з 2007 року, вони з дружиною часто навідували її в м. Тернополі. В березні 2014 року ОСОБА_8 захворіла, не могла ходити, її не було кому доглядати. Йому подзвонила інша онука ОСОБА_8-ОСОБА_3 та сказала, що треба приїхати допомогти їм перевезти ОСОБА_8 в село до її матері. ОСОБА_8 підтвердила, що хоче переїхати до села. ЇЇ син ОСОБА_5 є інвалідом, а тому не міг доглядати за нею. ОСОБА_4 не цікавився матір»ю та не надавав їй допомоги, а вона через хворобу вже не могла обійтись без стороннього догляду. В той день, коли вони з ОСОБА_24 перевозили ОСОБА_8 в село, вона не могла сама йти, вони допомагали їй, підтримували під руки, але вона все усвідомлювала, нормально розмовляла з ними. По приїзді в село ОСОБА_11 викликала до ОСОБА_8 лікаря, її лікували, вона поводила себе адекватно, постійно спілкувалася з рідними, знайомими по телефону. Вказав, що йому невідомо чи знав ОСОБА_4 про те, що його мати вирішила переїхати в село. ОСОБА_8 сама прийняла таке рішення, бо ОСОБА_4 за нею не доглядав. Коли ОСОБА_8 була в селі, ОСОБА_4 приходив до неї лише два рази, нічого не привозив, не цікавився її здоров»ям, хоча його вільно пускали до матері і не потрібно було для цього залучати правоохоронні органи. Зі слів ОСОБА_8 йому відомо, що рішення про те, щоб залишити майно онукам ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вона прийняла сама, ніхто нею не керував та не змушував до цього. ОСОБА_8 хотіла, щоб ОСОБА_3 належала частка у квартирі, щоб вона в подальшому доглядала її хворого сина ОСОБА_5

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта за результатами проведення призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.06.2016 року №259, встановлено, що ОСОБА_8 станом на період складання заповіту 08.12.2010 року, 10.05.2011 року та довіреності 27.03.2014 року страждала на невротичний розвиток особистості ускладнений органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. На момент складання заповіту 02.04.2014 року та підписання його свідками від її імені, ОСОБА_8 страждала на невротичний розвиток особистості ускладнений органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В мотивувальній частині висновку експерта також зазначено, що в період, який відноситься з 11.02. по 10.03.2011 року та з 21.08. по 20.09.2013 року ОСОБА_8 виявляла ознаки невротичного розвитку особистості складеного органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що відноситься до невротичних(пограничних) розладів і суттєво не можуть впливати на здатність останньої розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Таким чином, об'єктивних підстав, які дають можливість стверджувати про наявність у ОСОБА_8 психічного чи іншого важкого захворювання, внаслідок якого вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складання та посвідчення заповітів 10.05.2011 року та 02.04.2014 року судом не встановлено.

Висновком призначеної судом судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №710/711/17-22 від 15.11.2017 року за результатами судово-технічного дослідження документів встановлено, що засоби технічного відтворення підписів від імені ОСОБА_8 у наданих на дослідження документах-двох примірниках заповіту від 10.05.2011 року та журналі реєстрації нотаріальних дій Чернихівецької сільської ради, реєстраційний №41 за 2011 рік не застосовувались. Ці підписи виконано рукописним способом кульковою ручкою, без застосування прийомів технічного відтворення підписів та попередньої підготовки до їх виконання. За результатами судово-почеркознавчого дослідження встановлено, що підписи у двох примірниках заповіту, укладеного від імені ОСОБА_8 та посвідченого 10.05.2011 року секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_10, а також у графі «Розписка в одержанні нотаріально оформленого документа» книги нотаріальних дій Чернихівецької сільської ради на аркуші 19, реєстраційний №41 за 2011 рік виконані ОСОБА_8.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами повністю спростовуються твердження позивача та підтверджується той факт, що ОСОБА_8, яка померла 14.05.2014 року, діючи вільно та відповідно до своєї внутрішньої волі вчинила заповіти від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року, які складено з дотриманням вимог щодо форми та порядку посвідчення. Заповіт від 10.05.2011 року складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто ОСОБА_8, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 15.11.2017 року. Відповідні повноваження на вчинення нотаріальних дій покладені на секретаря Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області сільської ради ОСОБА_12 у відповідності до рішення сільської ради № 3-1/2010 від 12.11.2010 року, що відповідає вимогам ст.37 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ, ст.ст. 38.42,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР. Заповіт від 02.04.2014 року посвідчено у присутності двох свідків та за дорученням заповідача, яка у зв»язку із хворобою не могла особисто вчинити підпис, підписано запрошеним свідком ОСОБА_14 Підпис вказаної особи на заповіті ОСОБА_8 від 02.04.2014 року засвідчено нотаріусом, із зазначенням, що текст заповіту не може бути підписаний особисто ОСОБА_8 у зв»язку із хворобою. ОСОБА_16 заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними свідками ОСОБА_14, ОСОБА_15, особи яких нотаріусом встановлено, дієздатність перевірено.

Показаннями свідків у судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_8, яка страждала серцево-легеневою недостатність та потребувала стороннього догляду, в березні 2014 року за власним бажанням переїхала на проживання до своєї колишньої невістки ОСОБА_11, оскільки її син ОСОБА_5, який є інвалідом 2-ї групи не міг забезпечити їй належного догляду, а позивач ОСОБА_4, який проживав окремо, не надав матері необхідної допомоги. Також у своїх показаннях свідки вказали, що ОСОБА_8 дійсно мала намір розпорядитись належною їй часткою у квартирі №АДРЕСА_1 не на користь позивача. Рішення залишити спадщину онукам, а не сину, ОСОБА_8 прийняла задовго до своєї смерті, а заповіт від 02.04.2014 року на користь онуки ОСОБА_3 уклала з власної волі, попередньо радилась про це із рідними та сусідами, та хотіла таким чином подбати про свого сина ОСОБА_5, що є інвалідом та потребує догляду. Перебуваючи у с. Чернихівці, Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_8, з власної волі 02.04.2014 року склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй 1/2 частину квартири за адресою вул. Київська.8/52 у м. Тернополі своїй онуці ОСОБА_3-доньці позивача від першого шлюбу. На момент укладення заповіту ОСОБА_8 перебувала у свідомості, повністю розуміла значення своїх дій та вчинків. Поведінка заповідача не викликала сумнівів у тому, що вона була психічно здорова, як у свідків, які були присутні при його посвідченні, так і у нотаріуса, яка перевіряла її дієздатність. Свідченням того, що ОСОБА_8 прийняла рішення передати свою частку квартири онуці ОСОБА_3 є також та обставина, що 27.03.2014 року від імені ОСОБА_8 приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_7 було посвідчено довіреність, яка зареєстрованої в реєстрі за №887, відповідно до якої ОСОБА_8 уповноважила свою колишню невістку ОСОБА_11 подарувати на умовах, які їй попередньо відомі з договору доручення, належну їй на праві приватної власності Ѕ частку квартири по вул. Київська,8/52 у м. Тернополі онуці ОСОБА_3

Надана позивачем та досліджена в судовому засіданні медична документація не містить висновків щодо наявності у спадкодавця психічного або іншого захворювання, внаслідок якого ОСОБА_8не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, що повністю підтверджується висновком призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.06.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в період складання заповітів 10.05.2011 року, 02.04.2014 року та довіреності від 27.03.2014 року страждала на невротичний розвиток особистості ускладнений органічним ураженням головного мозку, складного ґенезу, що не досягав рівня психозу чи вираженого недоумства, а тому могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином посилання позивача на те, що ОСОБА_8 на момент укладення оспорюваних заповітів від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року перебувала у стані, який позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також, що заповіт від 10.05.2011 року підписаний не ОСОБА_8, а іншою особою не підтверджуються дослідженими судом доказами.

Відтак, судом установлено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_8 під час укладення оспорюваних позивачем заповітів від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року було вільним і відповідало її внутрішній волі, на момент укладення та посвідчення вказаних заповітів заповідач психічними чи будь-якими іншими захворюваннями, що позбавляли її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не страждала та особисто підписала заповіт від 10.05.2011 року.

Інших доказів в обґрунтування заявлених вимог позивачем не надано.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що заповіти вчинені від імені ОСОБА_8 від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року та посвідчені секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області ОСОБА_12 та приватним нотаріусом Збаразького нотаріального округу ОСОБА_7 підлягають визнанню нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності правочину, з тих підстав, що порушення вимог ч.1 ст.1257 ЦК України складені особою, яка не мала на це права, а саме секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, якому відповідні повноваження надані рішенням сільської ради, а не рішення виконавчого комітету, а також складені з порушенням вимог щодо їх форми та посвідчення, оскільки заповіт від 02.04.2014 року не був прочитаний вголос свідками, які були присутні під час його посвідчення, відомості про вказаний заповіт внесені нотаріусом до Спадкового реєстру ще до моменту його підписання та посвідчення, з урахуванням того, що у відповідності до вимог ч.3 ст.49 ЦПК України позивач не вправі змінювати предмет або підстави позову в ході розгляду справи по суті. При цьому суд враховує те, що у своїх заявах від 03.03.2015 року про зміну позовних вимог та від 07.10.2016 року про уточнення позовних вимог позивач як на підставу своїх позовних вимог посилався лише на той факт, що заповіти, вчинені від імені ОСОБА_8 10.05.2011 року та 02.04.2014 року підлягають визнанню недійсними виключно з тих підстав, що укладені на умовах неусвідомлення заповідачем своїх дій та неможливості керувати ними, оскільки ОСОБА_8 з 11.02.2011 року була пацієнтом Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, а заповіт від 10.05.2011 року підписаний не заповідачем, а іншою особою, а згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.203, ч.4 ст.207, ч.1 ст. 215, ч.1 ст.225, ст.ст.1217, 1220, 1233, 1234, 1247, 1248, 1251, 1253, 1254 ЦК України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року у справах «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 з участю третіх осіб Чернихівецької сільської ради Збаразького району, приватного нотаріуса ОСОБА_7, Другої Державної нотаріальної контори про визнання заповітів ОСОБА_8 від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року недійсними та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

ОСОБА_18 в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21 травня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_26