Провадження № 2/760/4754/18
В справі № 760/9783/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року Солом"янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну/зменшення /розміру аліментів та розстрочку сплати заборгованості по аліментах, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а саме: стягнути з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 930, 00 гр. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття;

-розстрочити сплату заборгованості по аліментах у розмірі 78 649, 00 гр. на 10 років.

Посилається в позові на те, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2011 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку /доходів/ щомісячно, починаючи з 21 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття - до 18 грудня 2022 року.

З часу ухвалення рішення та по грудень 2013 року ним здійснювались виплати по аліментах шляхом відрахування з заробітної плати за місцем роботи в Київському Палаці дітей та юнацтва на посаді методиста.

10 грудня 2013 року він був звільнений з займаної посади за власним бажанням.

15 листопада 2013 року між ним та ОСОБА_1 був укладений шлюб, в якому народилося двоє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В зв»язку з цим він з 10 грудня 2013 року не працює, знаходиться вдома з дітьми та доглядає їх.

Він має філологічну освіту, іноді виконує роботу, пов'язану з його спеціальністю, однак вказана робота є дуже нерегулярною.

При одержанні якогось заробітку йому доводиться нести фінансові трати та дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Незважаючи на це, він також сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі, в якому дозволяє це робити його дохід.

З урахуванням вказаних обставин, просить зменшити розмір аліментів, оскільки сплачувати їх визначеному судом розмірі він не має матеріальної можливості.

Вважає, що достатнім розміром аліментів для матеріального забезпечення його сина ОСОБА_4 є 930, 00 гр. на місяць, тобто 50% прожиткового мінімуму для дітей його віку, яка повинна бути стягнута з нього.

Зазначив також, що відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням №51541638/10 від 14 лютого 2018 року, здійсненого головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, станом на 01 лютого 2018 року його заборгованість по аліментах складає 78 649, 00 гр.

Проти сплати зазначеної суми аліментів він не заперечує, але з урахуванням його матеріального стану та відсутністю постійної роботи просить розстрочити сплату заборгованої суми на 10 років до досягнення сином ОСОБА_4 23 років.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала.

Подала письмові пояснення, в яких посилалася на те, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року складає 1 860, 00 гр., з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року складає 1 944, 00 гр., а з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року складатиме 2 027, 00 гр., а тому стягнення аліментів на утримання сина в приведеному позивачем розмірі буде суперечити вимогам закону.

Крім того, зазначила, що позивач є фізично здоровою особою, яка не докладає належних зусиль для пошуку постійного місця роботи.

Той факт, що позивач не працює та має на утриманні ще двох малолітніх дітей, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов'язку утримувати свого сина до досягнення повноліття.

Заперечувала також проти розстрочення заборгованості по аліментах, посилаючись на те, що вона сама утримує їх спільного сина, а тому вважає, що небажання позивача працювати не може бути підставою для задоволення його вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, з огляду на наступне.

Встановлено, що з 08 вересня 2001 року по 15 травня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2011 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, починаючи з 21 січня 2011 року і до досягнення сином повноліття.

На виконання рішення суду 11 березня 2011 року був виданий виконавчий лист.

/ а. с. 7 - 11 /

Встановлено, що позивач працював на посаді методиста у Київському Палаці дітей та юнацтва, рішення суду виконувалося шляхом щомісячних відрахувань з його заробітку.

В грудні 2013 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, до цього часу не працює, постійного заробітку не має.

/ а. с. 24 - 30 /

15 листопада 2013 року позивач уклав шлюб та ОСОБА_1, в якому народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_7.

/ а. с. 12 - 14 /

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що позивач не працює, доглядає за дітьми, оскільки вона має більший заробіток, ніж мав він, а тому в сім»ї було прийнято таке рішення, а саме: що вона буде працювати, а позивач доглядати за дітьми.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. В зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України,викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Враховуючи викладене вище, відсутність у позивача роботи та постійного та стабільного заробітку, з метою захисту інтересів дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з нього на користь відповідача на утримання сина 1 500, 00 гр. аліментів.

Що стосується розстрочки сплати заборгованості по аліментах суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

З розрахунку заборгованості, здійсненого Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість позивача по аліментах перед відповідачем станом на 14 лютого 2018 року становить 78 649, 58 гр.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень про стягнення аліментів покладається на виконавчу службу, а порядок стягнення аліментів визначено ст.71 Закону України « Про виконавчу службу».

Згідно з ч.ч.3,4,8 ст. 71 даного Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Тобто, з точки зору даної норми закону суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу 16 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року / в редакції наказу № 2832/5 від 29 вересня 2016 року, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов»язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

-звіту про здійснені відрахування та виплати;

-квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

-заяв та (або) розписок стягувача;

-інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

-інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

З аналізу вище приведених норм закону випливає, що спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

З точки зору ч.3 ст.194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, а саме у випадку відрахування аліментів за ініціативою платника, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Так, аліменти на утримання сина сторін з позивача стягнуті рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2011 року.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Як зазначено вище, заборгованість позивача по аліментах перед відповідачем станом на 14 лютого 2018 року становить 78 649, 58 гр.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що суму заборгованості по аліментах, приведені в Розрахунку заборгованості ВП № 51541638/10 від 14 лютого 2018 року, в порядку, визначеному ст.ст. 447-453 ЦПК України, до суду не оскаржували.

Виходячи з цього та викладеного вище, приведених положень Сімейного кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження" , суд вважає, що даний розрахунок не може бути прийнятий судом як підстава для розстрочення сплати заборгованості за аліментами у судовому порядку за окремим рішенням суду.

Суд при цьому виходить з того, що права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Солом'янському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

За таких обставин підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 141, 180 - 184, 187, 192, 194, 195, 197 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 71 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, / ІНФОРМАЦІЯ_4,зареєстрований за адресою: 03065 АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500, 00 гр. на місяць, починаючи з 13 квітня 2018 року і до його повноліття.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 серпня 2018 року.

Суддя Л. А.Шереметьєва