Номер провадження: 22-ц/785/2423/18
Номер справи місцевого суду: 494/109/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення боргу,

встановила:

Позивач, звернувшись 03 лютого 2017 р. до суду із цим позовом, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) 97 920 (дев`яносто сім тисяч девятсот двадцять) гривень, на її, ОСОБА_3, користь.

На обґрунтування поданого позову позивач вказувала, що 15 січня 2017 р. був фактично укладений договір позики, на підтвердження якого позивач передав відповідачу суму у розмірі 3 600 доларів Сполучених Штатів Америки, а відповідач був зобов`язаний повернути борг 19 січня 2017 р. Проте, відповідач ОСОБА_2 добровільно свої зобов`язання не виконав, боргу сумі 3 600 доларів США не повернув.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити на підставах викладених у позові і обставинах встановлених у судовому засіданні.

Відповідач неодноразово повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_2, що мешкає по вул. Леніна,17 с. Демидово Березівського району Одеської області,інд.67312 іпн. на користь ОСОБА_3, що мешкає по вул. Виноградна,40 с. Корсунці Лиманського району Одеської області борг за договором позики, який складає 97 920 (девяносто сім тисяч девятсот двадцять) гривень. Стягнено з ОСОБА_2, що мешкає по вул. Леніна,17 с. Демидово Березівського району Одеської області, інд.67312 іпн. судовий збір в розмірі 979 гривень 20 коп. на користь держави, в особі УДКСУ у Березівському районі Одеської області, МФО 828011, розрахунковий рахунок №0134.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

09.01.2018 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату не підлягає задоволенню з огляду на те, що немає доказів перебування адвоката ОСОБА_4 у відпустці, ОСОБА_2 був сповіщений належним чином, однак не зявився з невідомих причин, клопотання про відкладення не подав.

Більш того, колегія суддів наголошує на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме у ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить 97 920 грн, що є менше ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційну скаргу можливо розглядати взагалі без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Між позивачем і відповідачем існували правовідносини з приводу договору позики. Борг відповідача в розмірі 3 600 (три тисячі шістсот) доларів США, станом на 03 лютого 2017 року, на день звернення до суду по курсу НБУ 27,20 гривень за один долар США, складає 97 920 (девяносто сім тисяч девятсот двадцять) гривень.

Відповідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Укладеним договір вважається з моменту передання грошей.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання позичальнику визначеної грошової суми.

У судовому засіданні у суді першої інстанції позивачем була надана розписка на підтвердження існуючих між ними правовідносин.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у тій же кількості, у строк і у порядок встановлений договором.

Судом першої інстанції встановлено, що строк повернення грошових коштів у зазначеній розписці встановлений не пізніше 19 січня 2017 року.

Суд першої інстанції правильно вважав, що відповідач порушив прийняті на себе зобовязання по фактично укладеному договору позики із позивачем по поверненню позичених грошей в сумі 3 600 доларів США.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що права позивача через невиконання відповідачем умов фактично укладеного договору позики є порушеними і підлягають судовому захисту.

Щодо вимог про стягнення судових витрат суд першої інстанції вірно вважав, що до судових витрат згідно ст.79 ЦПК України відносяться сплата судового збору.

Як було встановлено під час розгляду справи, позивач є звільненою від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача правильно був стягнутий судовий збір в розмірі 979 гривень 20 коп. в дохід держави України.

Згідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що скаржник при подачі апеляційної скарги не надав до суду апеляційної інстанції достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх доводів апеляційної скарги щодо

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381 384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_5

Повне судове рішення складено 15.01.2018 року