Справа № 541/1320/18
Номер провадження 2/541/793/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 серпня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.

з участю: секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1Ю, звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів В позовній заяві посилалася на те, що 12 листопада 2008 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області у справі № 2-1353/2008 прийнято рішення про стягнення аліментів із відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи із 28 жовтня 2008 року і до повноліття дитини.

У звязку зі зміною в законодавстві розмірів величин котрі впливають на розмір аліментів, а саме, зміни відсоткового співвідношення мінімального платежу з прожитковим мінімумом, котрий на даний момент повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, позивач просить суд змінити розмір аліментів, та в подальшому змінити спосіб стягнення аліментів на стягнення аліментів у вигляді твердої грошової суми.

Внаслідок здійснення 08 серпня 2018 року повторного автоматизованого розподілу, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату суду ОСОБА_4 №57/18 від 08.08.2018, головуючим суддею по даній справі визначеного суддю Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівського О.А.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк п'ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та розяснено право та порядок такого подання.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, про місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 21).

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2008 року було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи із 28 жовтня 2008 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Цим Законом було внесено зміни до СК України та у ч.3 ст.181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Також, ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, враховуючи суть позовних вимог, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову, змінивши спосіб стягнення аліментів на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі зазначеному позивачем, що становить 930,00 грн., однак при цьому зазначивши, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі не може бути меншим, ніж мінімальний їх розмір встановлений чинним законодавством. На думку суду, це в подальшому зумовить недопущення порушення прав позивача при повторній зміні мінімального розміру аліментів.

Вимога позивача про допущення до негайно виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць не підлягає до задоволення, оскільки положення п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України підлягають до застосування лише у випадку при вирішенні питання про призначення аліментів. При зміні розміру аліментів абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, передбачено, що у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: а) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; б) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До матеріалів справи долучені надані позивачем докази, понесених ним, у звязку з підготовкою до розгляду даної справи, витрат на професійну правничу допомогу, у вигляді квитанції серія ААЗ № 198813 від 19 червня 2018 року на суму 500 грн., виданої адвокатом ОСОБА_5 за складення позовної заяви. Дана квитанція складена за формою № ПО-Д2 та затверджена наказом Укрсоюзсервіс від 29.09.95 р. № 8 (а.с.13). Згідно даного наказу, квитанція є документом суворої звітності та застосовується підприємствами і організаціями побутового обслуговування населення у процесі розрахунків із споживачами за побутові послуги із дотримання положень Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою КМ України від 16.05.1994 № 313, інших нормативних документів у сфері побутового обслуговування населення (п.п. 1.1.-1.3., 2.1., інші положення Інструкції по використанню форм документів суворої звітності, що застосовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги.

Правових підстав для використання бланків суворої звітності, призначених для розрахунків відповідними підприємствами і організаціями за надання побутових послуг, адвокатом у розрахунках із клієнтом за надання правової допомоги, як і підстав для використання адвокатом ОСОБА_5 конкретного бланку суворої звітності, немає, законом таке не передбачено і докази правомірності видачі адвокатом цього документа суду не надані.

Суд дійшов висновку, що надана позивачем квитанція не є фінансовими документами.

Визначення поняття розрахункового документа наведено у ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, розрахунковий документ - документ встановленої форм та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно з п. 6 ст. 9 цього Закону при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Отже виходячи з вказаних норм Закону розрахунковим документом за надані послуги може бути розрахункова квитанція заповнена вручну, проте цей документ має бути встановленої форми та змісту.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 затверджено Положення про форму і зміст розрахункових документів, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350. Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов'язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п.3). Серед вимог до розрахункової квитанції, що визначені розділом ІV цього Положення, міститься вимога про зазначення серії (чотири літери) та номеру (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції.

Вказана вимога при видачі квитанції адвокатом ОСОБА_5 не додержана, а тому такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Враховуюючи вищенаведене, даний документ не є допустимим доказом понесення позивачем судових витрат. Оскільки інших доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу не надано, отже суд вважає дану вимогу необґрунтованою та такою, яка не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 80, 180-183, 185, 191, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 134, 137, 141, 223, 229, 247, 258-259, 264-265, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 930,00 гривень щомісяця з набранням даним рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України.

Припинити з дня набрання даним рішенням законної сили стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи із 28 жовтня 2008 року і до повноліття дитини, призначених у відповідності з рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12 листопада 2008 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1 судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_6