Справа № 299/987/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Нечаєва Валерія Валерійовича в інтересах ОСОБА_3 на рішення Виноградівського районного суду від 26 червня 2018 року (у складі судді Трагнюка В.Р.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з цим позовом у квітні 2018 р.

Просив зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом:

-безперешкодних зустрічей із дитиною у суботу та неділю першого та третього тижня щомісяця із 12.00 год. до 18.00 год.;

-безперешкодних зустрічей із дитиною у середу кожного тижня щомісяця з 12.00 год. до 18.00 год.

Позов мотивований тим, що 03.03.2016 р. між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_5 Однак, спільне життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду від 13.03.2018 р. шлюб розірвано, а дитина залишена проживати з матір'ю.

Відповідачка чинила йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, через що він був змушений звернутися із відповідною заявою до органу опіки та піклування Виноградівської РДА. Указаним органом було прийнято рішення про надання позивачу дозволу на участь у вихованні доньки за встановленим графіком.

Однак, відповідач продовжує чинити йому перешкоди в реалізації батьківських прав, у зв'язку з чим він змушений звернутися за судовим захистом.

Рішенням Виноградівського районного суду від 26 червня 2018 р. позов задоволено: зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом безперешкодних зустрічей з дитиною у суботу та неділю першого і третього тижня щомісяця з 12.00 год. до 18.00 год. і безперешкодних зустрічей з дитиною у середу кожного тижня щомісяця з 12.00 год. до 18.00 год.

Указане судове рішення мотивоване тим, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей із дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом враховуються передусім інтереси дитини.

У апеляційній скарзі адвокат Нечаєв В.В. в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати це рішення із підстав, передбачених ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-позивач ніколи та жодним чином не перешкоджала позивачу в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а відтак у позивача взагалі відсутнє право на позов, оскільки спору між сторонами не має;

-відмова позивачу в зустрічі з дитиною була зумовлена відсутністю дитячого автомобільного крісла, про що є відповідний відеодоказ, однак суд першої інстанції не взяв його до уваги;

-суд не надав належної оцінки тому, що позивач неодноразово не приходив на зустрічі з дитиною;

-висновок органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 08 травня 2018 р. не має жодного юридичного значення, оскільки є необґрунтованим.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Суд першої інстанції установив таке.

Сторони зареєстрували шлюб 03.03.2016 р., а розірвали його 13.03.2018 р. Від шлюбу мають одну дитину - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із матір'ю. У зв'язку з тим, що мати дитини чинила перешкоди у спілкуванні батька з дитиною і неможливістю добровільного врегулювання цього питання останній звернувся до органу опіки та піклування Виноградівської РДА, рішенням якого від 01.03.2018 р. надано дозвіл ОСОБА_4 на участь у вихованні дитини за встановленим графіком.

Однак, відповідачка продовжувала вчиняти позивачу перешкоди у спілкуванні та прийняття участі у вихованні дитини, що підтверджується, зокрема, черговим висновком органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 08.05.2018 р., згідно з яким зобов'язано ОСОБА_3 (відповідачку) не перешкоджати ОСОБА_4 (позивачу) у спілкуванні батьків і дітей.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність обставинам справи, що мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За правилами ст. 7 ч.ч.2,8, 9, 10 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з вимогами ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положеннями ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою та другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, установивши, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні їх спільної дитини, дійшов правильного висновку та обґрунтовано визначив саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітньої дочки, що не суперечить інтересам дитини.

Докази та обставини, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат Нечаєв В.В. в інтересах ОСОБА_3, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Одночасно колегія суддів апеляційного суду наголошує, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини.

Так, відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (надалі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Наприклад, у справі "Хант проти України" вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає і з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і в першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, за результатам розгляду апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Порушень норм процесуального права, які можуть бути обов'язковою підставою для скасування або зміни рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Нечаєва Валерія Валерійовича в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

2.Рішення Виноградівського районного суду від 26 червня 2018 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 21.12.2018 р.

Судді: