Провадження № 2/616/173/18
Справа № 616/263/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 серпня 2018 року Великобурлуцький районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Нестайка Ю.В.

з участю секретаря судового засідання Капленко А.В.,

учасники справи: позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 10.11.2009 року, посилаючись на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 8900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На обґрунтування позову вказано, що позивач надав кредит згідно з умовами договору, а відповідач не виконав свої зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 12.03.2018 заборгував Банку 153012,12 грн. Також позивач просив стягнути понесені судові витрати в розмірі 2295 грн. 18 коп.

На час розгляду справи позивач змінив назву на «Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с. 60).

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 24).

Ухвалою від 03 травня 2018 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Згідно довідки головного управління ДМС у Харківській області, останнє відоме зареєстроване місце проживання ОСОБА_1: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 знятий з реєстрації місця проживання 22.10.2013 (а.с.29).

З Великобурлуцької селищної ради Харківської області надійшла довідка, що ОСОБА_1 станом на 05.04.2018 зареєстрованим на території селищної ради не значиться.

Відповідач, який відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, не подав відзив та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наданих позивачем доказів суд встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 виявив бажання отримати кредитну картку, зобовязався виконувати вимоги правил надання банківських послуг та підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8).

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.10-15).

Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач не виконав зобовязання за кредитним договором і станом на 12.03.2018 року його заборгованість перед Банком становить 153012,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8889,37 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 132360,27 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4000,00 грн.; заборгованість по штрафам відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 7262,48 грн.(процентна складова) (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За змістом вказаної норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У відповідності до вимог ч.6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу: у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 7262 грн. 48 коп. - штраф (процентна складова), відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 10 листопада 2009 року, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 145 249 грн. 64 коп.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що згідно з укладеним між сторонами кредитним договором відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту і позов підлягає частковому задоволенню, оскільки порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобовязанням.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,141,263-265,279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місце знаходження: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ-14360570, 145 249 грн. 64 коп. (сто сорок пять тисяч двісті сорок девять гривень 64 копійки) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 листопада 2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 2295 грн. 18 коп. на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Нестайко