Справа № 603/122/18
Провадження №2/603/116/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

за участі секретаря судового засідання Швець Н.С.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Коропецької селищної ради

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674016;

- земельну ділянку площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674016.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 13.04.2017 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняла, оскільки вчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не зявилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не зявився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що 13.04.2017 року у віці 51 року в с.Садове Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 223143, актовий запис №26, виданого Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області 18.04.2017 року.

Ще за життя померлому належали:

- земельна ділянка площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674016, що підтверджується інформацією Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17.01.2018 року серії №27/111-18 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2;

- земельна ділянка площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674016, що підтверджується інформацією Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17.01.2018 року серії №27/111-18 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та померлим 13.04.2017 року ОСОБА_2 підтверджуються:

- свідоцтвом про народження серії ІІІ-ИД №306071 виданого виконкомом Коропецької селищної ради народних депутатів Монастириського району 01.08.1989 року, згідно якого ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3

- свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №054511 виданого Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області 08.10.2009 року, згідно якого позивач ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище з «Ничай» на «Кузьміч».

Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 який помер 13.04.2017 року, як спадкоємець за законом першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла оскільки вчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується копією заяви наданої приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_4, згідно якої вбачається, що вказана заява поступила 07.06.2017 року за №62.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів державних актів на право власності на земельну ділянку, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 07.02.2018 року №27/02-14, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя» №22 (7205) від 09.06.2017 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №674016 виданого Садівською сільською радою 27.12.2002 року ОСОБА_2, загублений.

На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже, ОСОБА_1, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно.

Суд, при ухваленні рішення враховує заяву ОСОБА_6 засвідчену секретарем виконавчого комітету Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області 15.06.2017 року та зареєстровану в реєстрі за №94, згідно якої він письмово заявив, що відмовляється від належної йому частки спадкового майна, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_4 №146/01-16 від 04.05.2018 року, встановлено, що 07.06.2017 року за №37 за заявою ОСОБА_1 (позивача по справі) відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_2, померлого 13.04.2017 року.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді земельних ділянок, а отже, позивач ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини за законом, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1, паспорт серія НЮ №208906), проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до Коропецької селищної ради, (Код ), юридична адреса місцезнаходження: вул.М.Каганця №10 смт.Коропець Монастириський район Тернопільська область, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме, на:

- земельну ділянку площею 1,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674016;

- земельну ділянку площею 0,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674016, в порядку спадкування за законом і які належали ОСОБА_2, який помер 13 квітня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7