Справа № 303/68/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 липня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду, ухвалене 14 березня 2018 року головуючим суддею Довжанин В.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.03.2017 року відповідач скоїв крадіжку належного йому велосипеда разом з пакетом, у якому були кросівки «Адідас». В результаті цього злочину йому заподіяно суттєву матеріальну шкоду, оскільки позбавився єдиного засобу пересування містом. Користуватися громадським транспортом, а тим більше таксі він не може, ходити пішки не дозволяє загальний стан здоров'я. Велосипед для нього це фактичний порятунок як засіб існування, бо три рази на тиждень повинен робити програмний гемодіаліз крові. Якщо йти пішки, то йому потрібно не менше 40 хвилин, громадський транспорт теж неефективний, тому що він спочатку має дістатися зупинки, дочекатися транспорту, заплатити за проїзд, від зупинки громадського транспорту до його будинку не менше 500 метрів. Отже, ОСОБА_2 не тільки позбавив його єдиного доступного засобу пересування, а фактично поставив під загрозу його здоров'я та життя. Через крадіжку велосипеду він пропустив одну процедуру програмного гемодіалізу, що поставило під загрозу його життя, а тому наступні дні він користувався таксі. Загальна сума матеріальних збитків станом на 22.05.2017 року становить суму 9460,00 грн. (700 грн. - кросівки, 300 грн. - послуги таксі, 8460 грн. - санаторно-курортне лікування). Позивач також зазначає, що йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він втратив звичайний спосіб життя, перебував у смутку та печалі. Лікар рекомендував йому курс психотерапевтичного лікування, реабілітацію у морському кліматі в районі чорноморського узбережжя. А тому, моральну шкоду оцінює в 35 000 грн. Витрати на юридичну допомогу складають 4000 грн.

Але, 16.02.2018 року позивачем збільшено позовні вимоги та зазначено, що після повернення велосипеду з'ясувалося, що він потребує ремонту, відновлювальні та ремонті роботи обійшлися у 5600 грн. Остаточна сума матеріальних збитків становить суму 15 060 грн., юридичні витрати збільшив до суми 18 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 35 000 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.03.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на те, що судом не досліджено на не надано правової оцінки доказам на які він посилався, як на підставу задоволення позовних вимог, щодо відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди. Безпідставно судом відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу та витрат понесених ним на оплату таксі. Не враховано того, що стан його здоров'я погіршився внаслідок події яка настала, у зв'язку з чим в нього виникла необхідність у санаторно-курортному лікуванні.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Судом надано оцінку доказам щодо завдання позивачу матеріальних збитків та відповідно моральної шкоди. Крім того зазначає, що матеріальні збитки відшкодовані позивачу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з матеріалів кримінального провадження №1-кп/303/337/17 слідує, що ОСОБА_2, вироком Мукачівського міськрайонного суду від 16.08.2017 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Згідно вказаного вироку, ОСОБА_2 17.03.2017 року о 11 годині 30 хвилин, знаходячись в м. Мукачево по вул. І.Зріні, біля будинку №43, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_1, переконавшись, що його дії не помічають сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Bulls cross bike 1 disk», вартість якого становить 6500,00 гривень, на якому знаходилися кросівки марки «Adidas», вартість яких 700,00 гривень, чим заподіяв ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 7200,00 гривень. В задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.12.2017 року вирок Мукачівського міськрайонного суду від 16.08.2017 року скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки викрадений велосипед повернутий відповідачу під час розгляду кримінальної справи, останнім відшкодовано позивачу вартість кросівок в сумі 700 грн., а ОСОБА_1 не доведено належними доказами витрати на ремонтно-відновлювальні роботи велосипеда, відшкодування витрат на проїзд в таксі, санаторно-курортного лікування та витрат на правову допомогу, а тому у задоволенні таких вимог судом відмовлено.

Колегія суддів не може повністю погодитися з даним висновком суду першої інстанції оскільки судом не повно досліджено матеріали справи.

Так, ч. 6 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками в розумінні ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

ОСОБА_2 вчинив неправомірні дії щодо викрадення майна позивача та таке повернуто останньому, що встановлено матеріалами кримінального провадження, а саме: 700 грн. - вартість кросівок 40 розміру фірми «Адідас» було повернуто позивачу та велосипед.

Однак, позивач зазначає, що крім цього йому завдано матеріальних збитків 300 грн. - вартість послуг таксі, 8460 грн. - вартість санаторно-курортного лікування, та 5600 грн. - відновлювальні та ремонтні роботи велосипеду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку щодо відмови у відшкодуванні 8460 грн. вартості витрат на санаторно-курортне лікування оскільки, таке лікування за станом здоров'я ОСОБА_1, виникло раніше за саму подію яка настала 17.03.2017 року, що підтверджується рахунком на оплату №4168 від 02.03.2017 року, виданого дочірнім підприємством «Санаторій «Сонячне Закарпаття». Доказів того, що апелянт проходив санаторно-курортне лікуванні саме після викрадення належного йому велосипеда, останній не надав.

Крім того, ОСОБА_1 не довів що ним проводилися ремонтно-відновлювальні роботи велосипеду у сумі 5600 грн., оскільки таким не доведено причин проведення слюсарних робіт та причини заміни комплектуючих КП «САША», що відображено в накладній №131/17 від 14.04.2017 року.

Натомість з висновку експерта від 21.03.2017 року слідує, що вартість велосипеду марки «Bulls cross bike 1 disk», становить суму 6500 грн. та жодних пошкоджень велосипеда експертом не встановлено. Крім цього, сам позивач підтвердив у судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи, що велосипед йому повернули працівники поліції через три дні в тому ж стані як і до викрадення.

За послугами щодо ремонту велосипеду позивач звернувся до КП «САША» 14.04.2017 року, хоча велосипед повернутий останньому раніше, а з наведеного слідує, що причинного зв'язку між викраденням відповідачем велосипеду та проведенням ремонтних робіт не має, оскільки пошкоджень експертом не встановлено.

В той же час суд помилково вказав, що позивачем не доведено необхідності користування послугами саме таксі у період 18, 21 та 23 березня 2017 року та неможливості користування громадським транспортом або користування виключно велосипедом для поїздок до лікарні.

З матеріалів справи чітко вбачається, що 18, 21 та 23 березня позивач користувався послугами таксі вартістю по 100 грн. за одну поїздку для проїзду до ЦРЛ м. Мукачева, що підтверджується відповідною транспортною накладною ФОП ОСОБА_5 (а.с.54). При цьому позивачем належним чином доведено необхідність здійснення таких поїздом, позаяк він являється інвалідом І групи та потребує періодично проходження процедури гемодіалізу крові. За таких обставин вимоги про стягнення витрати на проїзд у таксі в розмірі 300 грн. підлягають до задоволення.

Також апеляційний суд не може погодитись з розміром стягнутої судом моральної шкоди, позаяк суд не в повній мірі врахував стан і глибину душевних страждань позивача, який являється інвалідом 1 групи і внаслідок викрадення у нього велосипеда, який був основним засобом пересування, певний період часу перебував у особливо вразливому стані, що могло негативно позначитись на здоров'ї чи спричинити загрозу для життя, зважаючи на нагальну потребу у використанні даного транспортного засобу. А звідси, на думку апеляційного суду з відповідача в даному випадку підлягає стягненню моральна шкода саме в розмірі 5000 грн., що відповідатиме принципу виваженості, справедливості та розумності цивільного процесу.

Щодо відмови у стягненні витрат на правову допомогу, то суд послався на відсутність відповідного розрахунку.

Апеляційний суду зазначає, що надана позивачем квитанція до прибуткового касового ордеру №01-18 від 14.02.2018 року на суму 14 500 грн. (а.с.49), є належним доказом витрат на правову допомогу. Також позивачем долучено ще одну квитанцію на суму 4000 грн. за №01 від 14.04.2017 року та звіт адвоката ОСОБА_6 про виконану роботу від 27.03.2018 року.

При цьому із зазначених документів слідує, що такі витрати розраховані за представництво інтересів ОСОБА_1 в суді, як за розгляд цивільної так і кримінальної справи. Зважуючи на те, що витрати на правову допомогу під час кримінального провадження стягуються в порядку КПК України, то апеляційний суд вважає за необхідне виокремити послуги, які пов'язані виключно із вирішенням даного цивільного позову.

Такими є: підготовка цивільного позову тривалість 16 год. (п.7), розгляд справи в суді першої інстанції загальною тривалістю 8 год. (п.17), отримання повного тексту судового рішення та його аналіз тривалістю 2 год. (п.18), підготовка апеляційної скарги 8 год. (п.19), вручення апеляційної скарги безпосередньо в суді 8 год. (п.20) та консультація клієнта щодо необхідності участі у апеляційному розгляді справи 1 год. 30 хв. Загальна тривалість витраченого часу становить 43,30 год. або 2610 хвилин. Загальна сума витрат (за представництво в цивільному та кримінальному процесі) становить суму 18 500 грн. А загальна кількість часу потраченого на обидва процесі рівна 209 год. 45 хв., що становить 12 585 хвилин. А відтак, вартість однієї хвилини роботи адвоката ОСОБА_6 рівна 1,47 грн. (18 500 / 12585), що не перевищує граничний розмір витрат на правничу допомогу.

Таким чином витрати на професійну правничу допомогу за дану цивільну праву складають 1,47 * 2610 хв. ? 4000 грн., і саме вказана сума підлягає до стягненню.

За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору так-як є інвалідом 1 групи. За пред'явлення позову, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 704,80 грн. за майнові вимоги, і 704,80 грн. за немайнові вимоги, а за подання апеляційної скарги по 1057,20 грн. за кожну позовну вимогу.

Загальна сума позовних вимог майнового характеру становила суму 14360,00 грн. і немайнового характеру суму 35000,00 грн.. Тоді як з даних вимог, апеляційним судом задоволено тільки вимогу майнового характеру на суму 300,00 грн., а вимогу немайнового характеру задоволено на суму 5000,00 грн., що становить від задоволених вимог тільки частку в 10,74 %.

За таких обставин, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути загальний судовий збір лише у розмірі 378,47 грн. (1409,6 + 2114,40) * 10,74%, який підлягав стягненню при розгляді позову в суді першої інстанції та апеляційної інстанції.

Зважуючи на викладене та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 березня 2018 року, змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 суму 300,00 грн., у відшкодування матеріальної шкоди; 5000,00 грн., у відшкодування моральної шкоди, та 4000,00 грн., у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, судові витрати у розмірі 378,47 грн., у відшкодування судового збору.

У решті вимог, рішення суду першої інстанції, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 24 липня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді