Справа № 147/1333/17
Провадження № 2/147/155/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_2, який до дня смерті проживав в с.Ободівка, Тростянецького району Вінницької області.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається зокрема з цілого житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в АДРЕСА_1.

Спадкоємцем до майна померлого батька по заповіту являється позивач.

Позивач своєчасно прийняв спадщину, тому що подав заяву до Тростянецької державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом із спадкового реєстра.

Після звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Тому ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач представник Ободівської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та просить справу розглянути в його відсутності.

Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.9).

Родинний зв'язок позивача з померлим підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 08.12.1978 року виданим на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому в графі батько записаний ОСОБА_2(а.с.8).

За життя 06.10.2016 року ОСОБА_2 зробив заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповів сину ОСОБА_1. Заповіт по даним сільської ради не змінений та не скасований(а.с.10).

Відповідно до довідки №1626 від 14.12.2017 року виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що за життя ОСОБА_2, 1956 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав та був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1. Спадкоємцем до його майна являється син ОСОБА_1.(а.с.5).

Випискою з погосподарської книги по Ободівській сільській раді станом на 1991-1995 роки особовий рахунок НОМЕР_4 встановлено, що в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані голова двору ОСОБА_2, члени ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2.(а.с.52).

Ксерокопією погосподарської книги по Ободівській сільській раді станом на 1991-1995 роки особовий рахунок НОМЕР_4 господарство по АДРЕСА_1 відносилось до категорії робочий двір(а.с.53).

Довідкою №1667 від 27.12.2017 року виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що відповідно до погосподарської книги Ободівської сільської ради Тростянецького району головою двору в АДРЕСА_1 був ОСОБА_2І.(а.с.7).

Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №360/2017р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 встановлено, позивач вчасно прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.13). Інші спадкоємці по закону мати позивача ОСОБА_3 та брат ОСОБА_5 відмовились від своєї частки спадщини.

З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори Середи Н.М. №866/02-17 від 07.12.2017 року випливає, що ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору(а.с.12).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 20.03.2006 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 70,0кв.м., житловою площею 48,8кв.м., допоміжною площею 21,2 кв.м.(а.с.30,31). Згідно звіту про незалежну оцінку майна ринкова вартість будинку становить 46190,00грн.(а.с.16).

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя ОСОБА_2 набув права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація.

Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають.

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та позов визнаний відповідачем, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320,00 грн. (640,00 / 50%).

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1268 ЦК України ст. ст. 12, 13, 81, 142,200,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований в АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, з державного бюджету України 320,00 (триста двадцять гривень 00коп.) гривень судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №0.0.928197212.1 від 28.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя