Справа № 502/256/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Шевченківської сільської ради

про

встановлення факту спільного проживання

та

визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 14.02.2018 року з позовною заявою до Шевченківської сільської ради та просив суд:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 13.12.2005 року та прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 2,3828 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер :01:002:0389) відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 040813 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 92, виданого головою Кілійської районної державної адміністрації 08.11.2004 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.12.2005 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача в уточненому позові вказує, що 13 грудня 2005 року померла мати позивача ОСОБА_3, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,3828 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 040813, але вказаний державний акт втрачений тому на сьогодні можливо надати тільки його копію з додатками. Вищевказана земельна ділянка має кадастровий номер :01:002:0389. Перед смертю ОСОБА_3 заповітів на своє майно не робила та після її смерті належне їй майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки позивач прийняв у спадщину за законом фактично, оскільки разом проживав за однією адресою в с. Шевченкове Кілійського району, Одеської області, вул. Комсомольська, буд. №142-А, оскільки він доглядав за матірю, яка потребувала сторонньої допомоги через хворобу. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але належним чином право власності на спадкове майно не оформлював. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини позивач не звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки був впевнений що і так прийняв спадщину, оскільки є єдиним спадкоємцем першої черги та доглядав за матірю, але отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги через те, що не може належним чином підтвердити факт прийняття спадщини нотаріусу, а також в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на землю. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має.

На дату розгляду справи представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Представник Шевченківської сільської ради надав заяву, в якій вказав, що сільська рада позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, в звязку з визнанням відповідачем позову суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 46, - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, записані батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 033071, виданого Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 79, ОСОБА_3, померла 13.12.2005 року.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 524520, виданого повторно Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 07.02.2018 р. та зареєстрованого виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 63, ОСОБА_4, помер 21.11.1998 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 20 жовтня 1961 р. у Виконавчому комітеті Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 28. Після шлюбу, дружині присвоєне прізвище «Чумаченко».

З акту депутата Шевченківської сільської ради від 07.02.2018 р. вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала до дня своє смерті в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Комсомольська, буд. №142-А. До дня її смерті з нею сумісно проживав з 2005 р. та доглядав її син ОСОБА_2, оскільки остання хворіла та потребувала стороннього доходу.

З копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД № 040813, виданого 8 листопада 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 31 серпня 2004 року № 490, вбачається, що ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 2,38 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до Витягу з ДЗК №НВ-018 від 14.02.2018 року земельна ділянка площею 2,828 га, розташована на території Шевченківської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна ОСОБА_3, має кадастровий номер :01:002:0389.

З довідки виданої Шевченківською сільською радою № 401/02.01.23 від 07.02.2018 р. вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 13 грудня 2005 р. була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1960 р. до дня смерті. Заповіти не складалися.

Постановою від 09.12.2015 р. державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлої 13.12.2005 р. в звязку з тим, що він пропустив 6-місячний строк для прийняття спадщини.

З інформаційного листа Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину за вих. № 927/01-16 від 31.03.2018 року встановлено, що відносно ОСОБА_3, померлої 13.12.2005 р. інформація відсутня.

Щодо вимог відносно встановлення факту спільного проживання та прийняття спадщини, суд виходить з наступного:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідні юридичні факти, задовольняє зазначені вимоги.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.12.2005 року, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_3, померлої 13.12.2005 р. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини та прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, померлої 13.12.2005 р.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 2,3828 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер :01:002:0389) відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 040813, виданого 08.11.2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 31 серпня 2004 року № 490 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.12.2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6