Постанова

Іменем України

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 127/20624/16-ц

провадження № 61-14752св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року у складі суддів: Сала Т. Б., Марчук В. С., Якименко М. М.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначав, що заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року стягнуто з нього на користь дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4

частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 27 січня 2016 року до закінчення нею навчання до 30 червня 2019 року, але не пізніше ніж до досягнення дитиною віку 23 років.

Позивач, посилаючись на те, що він має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи і потребує санаторно-курортного лікування за станом здоров'я, він також є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи й потребує постійного лікування, та враховуючи зменшення його заробітної плати, просив суд зменшити розмір аліментів на користь його доньки ОСОБА_5 з 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до 1/8 частини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, зменшено розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 27 вересня 2016 року і до закінчення навчання до 30 червня 2019 року, але не пізніше ніж до досягнення дитиною 23 років, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем докази підтверджують погіршення його матеріального становища, а тому розмір стягнутих аліментів підлягає зменшенню.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, стягнуто з відповідача на користь позивача 606,32 грн сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду мотивовано відсутністю передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів, оскільки надані позивачем докази не підтверджують погіршення матеріального, сімейного стану чи стану здоров'я, що є визначальним при вирішенні питання зменшення аліментів. При цьому обставини, на які посилається позивач, існували на час ухвалення рішення судом першої інстанції про стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_5 та були враховані судом.

30 травня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року, у якій він просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2016 року. Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2017 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року, відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Вінницького міського суду Вінницької області зазначену справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року зазначена справа призначена до розгляду.

23 серпня 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 березня 2018 року вказана справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та 26 березня 2018 року передана судді-доповідачу.

На час розгляду колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційної скарги ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року відзиви не надходили.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційні скарзі доводи ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що позивач є батьком відповідача.

Заочним рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року стягнуто з позивача на користь дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 27 січня 2016 року до закінчення нею навчання до 30 червня 2019 року, але не пізніше ніж до досягнення дитиною віку 23 років.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення від 08 грудня 1992 року, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення від 22 грудня 2015 року.

Відповідач є студенткою денної форми навчання Донецького національного Університету, термін навчання до 30 червня 2019 року.

Позивач працює, має постійний заробіток та отримує пенсію по віку як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного Кодексу України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні судом розміру аліментів враховуються такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Обставини, на які посилається позивач, не мають істотного значення, оскільки вони існували на час ухвалення рішення судом першої інстанції про стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_5 та були враховані судом.

Належних та допустимих доказів щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, позивач суду не надав.

За таких обставин висновок апеляційного суду про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 є обґрунтованим.

Апеляційний суд розглянув дану справу, виходячи з наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що виходять за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило