Справа №333/2255/18
Пр. №2/333/1567/18
13 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав
Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.
На обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно з рішенням виконкому Запорізької міської ради від 23.10.2015р. №444/5 малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 17.11.2015р №551р ОСОБА_2 призначено опікуном над онукою ОСОБА_3, 11.12.2006р.н. Мати дитини, ОСОБА_4, померла 16.05.2014 р. Згідно вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.09.2015р., ОСОБА_1, 1983р.н., призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Відповідно ухвали апеляційного суду Запорізької області від 27.11.2017 р., ОСОБА_1 на підставі сг.4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнений з-під варти 27.11.2017 р. 02.01.2018р. ОСОБА_1 написав заяву, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3, у зв'язку зі станом здоров'я та неможливістю утримувати дитину. Також не заперечує про те, щоб опікуном доньки був його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Батько навчальний заклад не відвідував, у класовода успішністю та поведінкою доньки не цікавився. Відповідач здоровям дитини не цікавиться. Встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не цікавиться фізичним та розумовим розвитком доньки, матеріально її не утримує, в звязку з чим позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його доньки ОСОБА_3
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, відносно заочного ухвалення рішення по справі не заперечує.
В судові засідання відповідач по справі не зявився, суд з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України вважає відповідача повідомленим належним чином про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та інших заяв чи клопотань суду не надав. Враховуючи дані обставини, а також позицію представника позивача, яка згідно з наданою заявою не заперечує проти ухвалення заочного рішення, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Повно та всебічно зясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими та іншими доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених обставин у справі та відповідним їм правовідносинам.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 4), ОСОБА_3 народилася 11.12.2006 р. (актовий запис №739 складений 19.12.2006 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції), батьком дитини записано ОСОБА_1, матір'ю дитини ОСОБА_4.
Мати дитини, ОСОБА_4, померла 16.05.2014 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17.05.2014р. серія І-ЖС №294893. (а.с. 4 на зворотній сторінці).
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2015 р., батька дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі (а.с. 5).

Згідно з рішенням виконкому Запорізької міської ради від 23.10.2015р. №444/5 малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 17.11.2015р №551 р ОСОБА_2, призначено опікуном над онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11 на зворотній сторінці).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.11.2017 р., ОСОБА_1 на підставі сг.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений з-під варти 27.11.2017 р. (а.с.6)

02.01.2018 р. ОСОБА_1 написав заяву на імя начальника відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3, у зв'язку зі станом здоров'я та неможливістю утримувати дитину. Також не заперечує про те, щоб опікуном доньки був його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до довідки ЗОШ 1-1ІІ ступенів №97 від 26.02.2018р. №01-22/060, відповідач після звільнення з-під варти навчальний заклад, де навчається донька ОСОБА_3, не відвідував, у класовода успішністю та поведінкою доньки не цікавився (а.с 10 на зворотній сторінці).

Відповідно до інформації КЗ «ЦПМСД №6» батько дитини ОСОБА_1 здоровям дитини у дільничного педіатра та медичної сестри не цікавиться. Всі питання стосовно здоровя дитини вирішує дідусь ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 0855/01-32/05 від 05.05.2018 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків (а.с. 3).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він товаришує з ОСОБА_2, йому відомо, що його син тривалий час перебував у тюрмі, на теперішній час перебуває на волі, але вихованням та утриманням своєї доньки не займається. Про дитину піклується та утримує дідусь ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що він є вітчимом відповідача, йому відомо, що ОСОБА_1 постійно притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, вживає наркотики, вихованням доньки не займається. Остання перебуває під опікою у дідуся ОСОБА_2, який виховує та утримує дитину.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини , її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідач в супереч вищезазначеним вимогам, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до своєї малолітньої дитини: не утримує її, не виховує, не цікавиться її станом здоровя, духовним та фізичним розвитком.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 164, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 20.08.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя І. Й. Наумова