Справа № 172/1209/17
Провадження № 2/172/55/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Битяка І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Глушко О.М.

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 За життя - 04.04.2012 року, нею було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, за яким вона заповіла позивачці земельну ділянку площею 7,147 га, а відповідачу - земельну ділянку площею 5,632 га. Після смерті матері вона звернулася до Васильківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де й дізналася про існування ще одного заповіту, який був посвідчений державним нотаріусом у 2013 році. Цим документом ОСОБА_3 заповіла земельну ділянку площею 7,147 га відповідачу. Вважає, що заповіт складений ОСОБА_3 у 2013 році не відповідає дійсній волі спадкодавця, оскільки остання вчинила його під впливом обману з боку відповідача та не усвідомлювала, що новий заповіт скасовує дію попереднього.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що вважає оскаржуваний заповіт складеним її матір'ю під примусом брата та його сина.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що оскаржуваний заповіт складено ОСОБА_3 добровільно у присутності нотаріуса, яким перевірено дієздатність та свободу волевиявлення заповідача.

Третя особа - завідувач Васильківською державною нотаріально конторою Гордієнко І.В. пояснила суду, що за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була заведена спадкова справа після померлої ОСОБА_3 Під час перевірки встановлено, що остання склала заповіт, посвідчений посадовою особою сільської ради яким заповіла одну земельну ділянку ОСОБА_1, а другу ОСОБА_2 Пізніше заповідач склала та посвідчила у нотаріуса заповіт, яким частково змінила попередній заповіт, а саме обидві земельні ділянки заповідала ОСОБА_2 Під час складання та посвідчення останнього заповіту нотаріусом перевірено дієздатність особи та свобода її волевиявлення, роз'яснено наслідки складення нового заповіту. Будь-яких перешкод до посвідчення заповіту не виявлено. Заповідач особисто підписала заповіт у присутності нотаріуса.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що вони знали заповідача оскільки проживали у одному селі та спілкувались з нею до самої смерті. Їм не відомі обставини складання та посвідчення заповітів ОСОБА_3 оскільки та не бажала говорити з ними на ці теми. Щодо укладення заповітів їм відомо з розмов у селі і вони не можуть стверджувати про достовірність обставин цих розмов. Будь-яких видимих розладів психічної діяльності ОСОБА_3 вони не спостерігали до самої смерті.

Крім того, свідок ОСОБА_7, яка є медичним працівником та за своїми службовими обов'язками здійснювала медичне обслуговування заповідачки пояснила, що до квітня 2017 року, коли у тої трапився інсульт, остання не скаржилась на стан здоров'я. Будь-яких медичних ознак психічних розладів ОСОБА_3 не виявляла до самої смерті. Обставини складання та посвідчення заповітів їй не відомі.

Заслухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія

НОМЕР_2

Відповідно до державного акту серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 7,147 га, розташована на території Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

04 квітня 2012 року секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Цівань О.В. було посвідчено заповіт, складений ОСОБА_3 на випадок її смерті. Згідно з даним заповітом ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку НОМЕР_3 площею 5,632 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_1 - земельну ділянку НОМЕР_4 площею 7,147 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

08 лютого 2013 року державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко І.В. посвідчено заповіт, складений ОСОБА_3 на випадок її смерті. Згідно з даним заповітом ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 7,147 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до норм Цивільного Кодексу України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу).

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1447-1248, 1251-1253, 1257 ЦК України, -

У Х В А Л И В

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя І.Г. Битяк