АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Варенко О.П., Посунся Н.Є. при секретареві Сахарові Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та законних представників малолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (третя особа: Бабушкінський райвідділ ГУ ДМС у Дніпропетровській області) про визнання особами, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2018р. відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та законних представників малолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 18.11.2016р. вона стала новим кредитором та іпотекодержателем вказаного житлового будинку у результаті відступлення їй відповідних прав ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». 19.12.2016р. вона задовольнила свої вимоги за рахунок іпотечного майна шляхом реєстрації свого права власності на нього. Вважала, що з вказаної дати у зв'язку з переходом до неї права власності на житловий будинок є припиненим право відповідачів користування його жилим приміщенням. Проте вони відмовляються самостійно звільнити будинок, чим перешкоджають їй у користуванні власністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону, не врахування судом її права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно укладеного 09.07.2008р. іпотечного договору №014/3172/150898/82/841 ОСОБА_3 передала ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в іпотеку належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 з метою забезпечення повного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором №014/3172/150898/82 від 09.07.2008р. (а.с.4-7).

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19.12.2016р. право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору від 18.11.2016р. про відступлення права вимоги за іпотечним договором та її вимоги про негайне усунення порушень за зобов'язаннями (а.с.9).

За довідкою квартального комітету №9 Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 31.10.2016р. у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 8).

Враховуючи встановлені обставини про фактичне проживання відповідачів у спірному домоволодінні, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання їх на підставі ст.405 ЦК України особами, що втратили право користування його жилим приміщенням.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні, суперечать вимогам діючого законодавства та встановленим судом обставинам. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено та не спростовано в апеляційній скарзі факт того, що відповідачі продовжують проживати у спірному домоволодінні та не вибували з нього. У зв'язку з цим зазначена правова норма, яка регулює вирішення питання про визнання осіб, які відсутні у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, такими, що втратили право користування ним, не можуть бути застосовані. Відповідно до положень ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За ч.1 ст.109 ЖК України виселення із зайнятого жилого приміщення допускається лише на підставах, встановлених законом. Тобто, особи, які фактично проживають у жилому приміщенні, можуть бути виселені за рішенням суду лише за конкретними підставами, передбаченими законом. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на не врахування судом першої інстанції того, що вона як власник спірного домоволодіння має право на захист свого цивільного права, не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом обрання відповідного способу судового захисту. Обраний ОСОБА_2 спосіб судового захисту про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не поширюється на фактичні спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді : Пономарь З.М. Варенко О.П. Посунся Н.Є.