АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3370/15-ц Номер провадження 22-ц/786/284/18Головуючий у 1-й інстанції Жага Е. Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Панченка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника заявника ОСОБА_2

особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_3

представника особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_4

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року, ухвалене суддею Жага Е.Г., повний текс рішення складено - дата не вказана

у справі за заявою ОСОБА_5, заінтересована особа: територіальна громада в особі Литвяківської сільської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересня 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. У заяві вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Жовтневе Лубенського району Полтавської області померла ОСОБА_6, мати ОСОБА_7. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної частки (паю), що належав їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 від 25 грудня 1996 року, виданого згідно рішення Лубенської райдержадміністрації від 17 грудня 1996 року № 499. Майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6 фактично успадкував її син ОСОБА_7, вступивши в управління та володіння цим майном. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року і після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), успадковану ним після смерті ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як вважає, що він має право на спадщину, як спадкоємець четвертої черги, оскільки проживав із спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. В оформленні спадщини нотаріусом йому було відмовлено, оскільки він не зміг надати документи, які б підтверджували ті обставини, що він дійсно проживав однією сім'єю із спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Просив суд встановити факт його проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_7 не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено повністю.

Встановлено факт проживання ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в АДРЕСА_1

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов"язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_3, як особа, яка не брала участь у справі, 06 грудня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року - скасувати, а заяву ОСОБА_5 залишити без розгляду, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального права, зокрема вимог ст. 3 СК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, щодо поняття сім»ї, суд залишив поза увагою відмітку у паспорті заявника про перебування його у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_9, т.я. до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, місцевий суд неправомірно встановив факт проживання однією сім»єю зі спадкодавцем у період часу з січня 200 року по 01.01.2004 року, оскільки у цей період був чинним КпШС України, у якому відсутнє поняття проживання однією сім»єю. Крім цього, місцевим судом порушено вимоги процесуального закону щодо розгляду справи у його відсутність, хоча заявнику достовірно було відомо про те, що він є двоюрідним братом померлого ОСОБА_7, також місцевий суд залишив поза увагою ту обставину, що по справі вбачається спір про спадкове право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказує, що оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та обов»язки ОСОБА_3, як встановлено ч. 1 ст. 352 ЦПК України. ОСОБА_3 не подавав заяву про прийняття спадщини, тому вважається таким, що не прийняв її, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_3 реалізував своє право на спадкування після смерті ОСОБА_7

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п.4 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 1 п. 2,3,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз»яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Жовтневе Лубенського району Полтавської області померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане 13 листопада 2000 року, серія НОМЕР_2

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, що складається із земельної частки (паю), що належала їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 від 25 грудня 1996 року, виданого згідно рішення Лубенської райдержадміністрації від 17 грудня 1996 року № 499 (а.с. 15).

Майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6, фактично успадкував її син ОСОБА_7, вступивши в управління та володіння цим майном.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане 01 квітня 2005 року, серія НОМЕР_3

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), успадковану ним після смерті матері ОСОБА_6.

Задовольняючи заяву, місцевий суд виходив з того, що заявник ОСОБА_5 з 2000 року доглядав та піклувався про ОСОБА_7 до дня його смерті та поховав за власний рахунок, тому вони складали одну сім'ю. Даний факт також підтверджується довідкою Литвяківської сільскої ради Лубенського району Полтавської області, з якої вбачається, що ОСОБА_10, житель АДРЕСА_2, доглядав ОСОБА_7 до дня його смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а/з № 09 від 01.04.2005 року по Литвяківській сільській раді та похований за його рахунок (а.с.13). При цьому, місцевий суд послався на те, що факт проживання однією сім»єю не менше п»яти років із спадкодавцем на час відкриття спадщини для заявник має юридичне значення і необхідний для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_7, дійсно заявник ОСОБА_5, зазначав, що встановлення факту йому необхідно для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, котрі підтверджують факт проживання однією сім'єю не менше п'яти років.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 судом не враховано, що у даному випадку виник спір про право, оскільки заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту не з метою захисту, виникнення, зміни або припинення його особистих прав, а з метою встановлення факту, який підлягає доказуванню, та від встановлення юридичного факту безпосередньо майнові права заявника не виникають, а існує спір про право на спадкування та на визнання права власності на майно в порядку спадкування, який має розглядатися за правилами позовного провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що дійсно із заяви ОСОБА_5 та ухваленого судового рішення вбачається, що від установлення юридичного факту безпосередньо майнові права заявника не виникають, а існує спір про право на спадкове майно.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім цього, по справі вбачається, що особа, яка не брала участь у справі, а саме ОСОБА_3, який, як він стверджує, є двоюрідним братом померлого ОСОБА_7, також заявляє про свої спадкові права після смерті брата, в апеляційній скарзі він посилається на те, що він не був притягнутий до участі у справі у суді першої інстанції, вказує, що покійним брат до смерті проживав сам, заявник ОСОБА_5 є сусідом брата, ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_9 Вказані ним обставини підлягають перевірці та дослідженню судом.

На підтвердження родинних стосунків ОСОБА_3 додав до апеляційної скарги копії свідоцтва про народженння свого батька ОСОБА_11, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_12, про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_12, про смерть ОСОБА_6, щодо актового запису про народження ОСОБА_7(а.с. 39-44).

Оскільки особа ОСОБА_3 не був притягнутий до участі у справі у суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості дослідити документи, надані ним на підтвердження своїх доводів та заперечень, та дати їм правову оцінку.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що у суді апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_5 вказав на те, що крім ОСОБА_3 маються ще два спадкоємця, які також не були зазначені у заяві про встановлення факту та не були притягнуті до участі у справі.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції не було підстав для розгляду заяви ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту за правилами окремого провадження та відповідно до положень ч.6 ст. 294 ЦПК України така заява підлягає залишенню без розгляду з роз'ясненням заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню, а заява про встановленню факту - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. ст. 294 ч. 6, ст. 315 ч. 4, 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.4, 377 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_5, заінтересована особа територіальна громада в особі Литвяківської сільської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_5 право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 січня 2018 року.

С У Д Д І:

Дорош А.І. Панченко О.О. Триголов В.М.