Справа № 464/2106/18
пр.№ 2/464/1009/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2018 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

19.04.2018 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд із позовом, в якому просять визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Сихівський районний відділ ДМС України у м.Львові зняти відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі, окрім них, з 02.07.2002 р. як член сім'ї зареєстрований відповідач ОСОБА_4, з яким позивач ОСОБА_2 до 01.08.2016 р. перебувала в шлюбі. З жовтня 2016 року відповідач у спірній квартирі не проживає, жодних його особистий речей у такій немає, що стверджується рядом актів, складених ЛКП «Хуторівка» та ОСББ «Манастирського 7». Оскільки реєстрація відповідача у квартирі впливає на розмір комунальних послуг та розмір субсидії, позивачі неодноразово зверталися до відповідача з проханням знятись з реєстрації, проте такі залишились без реагування. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в такій не проживає, просять визнати його таким, що втратив право користування вказаною квартирою та зняти з реєстрації.

Ухвалою від 10.05.2018 р. у справі відкрито провадження.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, позивачем ОСОБА_2, яка діє також як представник позивача ОСОБА_3, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 12.05.2000 р. за реєстровим №1277, належить по ? квартири АДРЕСА_1, що стверджується реєстраційним посвідченнями, виданими Львівським обласним бюро технічної інвентаризації (а.с. 9, 10).

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 08.09.2001 року перебувала з відповідачем ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.08.2016 року розірвано. Окрім цього, даним рішенням визначено місце проживання неповнолітніх дітей сторін: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_2, а також вирішено стягувати з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей (а.с. 11-13, 14).

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку №32 від 12.04.2018 р., виданою ОСББ «Манастирська 7», за адресою: АДРЕСА_3, окрім позивачів, також зареєстровані: відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім'ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Відповідно до актів ЛКП «Хуторівка» від 03.11.2016 р., 22.12.2016 р., 22.02.2017 р. та акту ОСББ «Манастирська 7» від 10.04.2018 р., відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1, однак, у такій не проживає (а.с. 15, 16, 17, 18).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод йому у користуванні таким, суду не надано.

Враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, позов в частині зняття з реєстрації відповідача у спірній квартирі не підлягає задоволенню, оскільки ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тобто, саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації даної особи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Встановлено, що позивачем ОСОБА_2 понесено витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 704,80 грн., відтак, останній слід повернути з державного бюджету 50 відсотків вищезгаданої суми, що становить 352, 40 грн., а решту судових витрат у розмірі 352, 40 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 206, 247, 263 - 265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3), до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4, місце проживання: АДРЕСА_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4, місце проживання: АДРЕСА_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Повернути ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_4) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до квитанції № 201 від 19.04.2018 р., в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмір 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк