АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/324/18 Справа № 189/60/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участі секретаря: Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, враховуючи всі уточнення, посилався на те, що 25.04.2006р. між сторонами укладено кредитний договір № DNH4KP11911474, отримав кредит у розмірі 6500.00 грн. Зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 24.11.2016 року у розмірі 46169,27 грн., яка складається з наступного: 2411,47 грн. заборгованість за кредитом; 13865,59 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 29892,21 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Надалі, за поясненням позивача, від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 24097,82 грн., яка складається з наступних сум: 2411,47 грн. заборгованість за кредитом; 8589,29 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11473,35 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1123,71 грн. штраф (процентна складова), яка була задоволена судовим рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014 року.; різниця становить 23695,16 грн., яка складається з наступного: 5276,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18418,86 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1184,76 штраф (процентна складова).

У звязку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року Відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі 25.04.2006 року було укладено договір № DNH4KP11911474 від 25.04.2006 року в сумі 6500,00 грн. строком на 36 місяців для надбання персонального компютера (тобто, по суті, договір споживчого кредиту), шляхом підпису відповідачем заяви позичальника; решта умов договору визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг Приватбанку (публічний договір приєднання) (а. с. 9-14), та який частково не був виконаний відповідачем і згідно 12.03.2014 року Покровський районний суд Дніпропетровської області виніс рішення про стягнення з ОСОБА_5 суми заборгованості в розмірі 24097,82 грн., з яких сума заборгованості за тілом кредиту складала 2411,47 грн. (а. с. 5-6).

У своєму первісному позові від 06.12.2016 року позивач вказує ціну позову 23675,02 грн., на підтвердження якої надає розрахунок заборгованості за договором № DNH4KP11911474 від 25.04.2006 року станом на 24.11.2016 року; даний розрахунок складений за період з 25.04.2006 року до 24.11.2016 року, сума заборгованості складає 46169,27 грн., сума заборгованості, яка складає різницю між загальною сумою боргу та сумою, задоволеною за рішенням суду 23675,02 гривень (а. с. 3, 7-8).

У своєму уточненому позові від 13.04.2017 року позивач вказує ціну позову вже 25379,92 грн., на підтвердження якої надає розрахунок заборгованості за договором № DNH4KP11911474 від 25.04.2006 року також станом на 24.11.2016 року; даний розрахунок складений також за період з 25.04.2006 року до 24.11.2016 року, сума заборгованості складає 46169,27 грн., сума заборгованості, яка складає різницю між загальною сумою боргу та сумою, задоволеною за рішенням суду 25379,92 гривень (а.с. 80-81,84-85).

Таким чином, у обох розрахунках, за один і той же період, з однією і тією ж сумою заборгованості містяться різні суми заборгованості, які підлягають стягненню і складають різницю між загальною сумою боргу та сумою, задоволеною за рішенням суду 12.03.2014 року і немає пояснень, чому суми різні, але обґрунтовуються розрахунком за один і той же період часу.

В позові (і в первісному, і в уточненому) не зазначено, за який саме період складається сума заборгованості, зазначена у позові, беручи до уваги той факт, що вже є рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом від 12.03.2014 року.

Окрім того, в уточненій позовній заяві позивач зазначає, що різниця між загальною сумою заборгованості та стягненою за рішенням суду від 12.03.2014 року становить 23695,16 грн., яка складається з наступного: 5276,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18418,86 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1184,76 штраф (процентна складова). І надалі в уточненій позовній заяві тут же заявляється, що заборгованість до стягнення становить 25379,92 грн.

Крім цього, з тексту позовної заяви та заявленого розрахунку неможливо встановити, яка сума заборгованості обґрунтовується та заявляється до сплати позивачем, за який саме період вона виникла і нарахована банком.

Сам розрахунок заборгованості за договором № DNH4KP11911474 від 25.04.2006 року станом на 24.11.2016 року складений за період з 25.04.2006 року до 24.11.2016 року, але при цьому мається розрив у датах: розрахунок складений за період з 25.04.2006 року по 12.08.2009 року; надалі в розрахунку вказується остання строка розрахунку із вказанням дати - 24.11.2016 року.

Отже, розрахунок заборгованості за період з 26.04.2009 року по 24.11.2016 року, тобто, саме за той період, за який стягується заборгованість, враховуючи, що є рішення суду про стягнення заборгованості за даним договором за період з 2006 по 2014 роки фактично відсутній.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та встановлення обєктивної істини у справі, колегія суддів витребувала у позивача розрахунок заборгованості за договором № DNH4KP11911474 від 25.04.2006 року станом на 24.11.2016 року складений за період з 25.04.2006 року до 24.11.2016 року., деталізувавши його; вказати з яких сум складається борг, відсотки та штрафні санкції та за який період.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку відмовляючи у задоволенні позову, оскільки в порушення зазначених вимог ЦПК, позивач не надав належних і припустимих доказів на обґрунтування заборгованості відповідача.

З'ясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий:

Судді: