Справа № 486/1362/17
Провадження № 2/486/110/2018
04 січня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,
при секретарі Зацепіній І.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1, представника органу опіки та піклування ОСОБА_2
без участі відповідачів
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право власності та право користування жилим приміщенням,
14 листопада 2017 року ОСОБА_1. звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право власності та про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, а також стягнути на його користь судовий збір.
Позовні вимоги мотивує тим, що 21 липня 2016 року Державним підприємством "СЕТАМ" Міністерства юстиції України проведено електронні торги з продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.
11 листопада 2016 року приватним нотаріусом йому видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яким посвідчено, що позивачу належить зазначена однокімнатна квартира. Розмір частки власності квартири 1/1.
З ОСОБА_3 він ніколи не бачився, бачився лише з ОСОБА_4, яка в січні 2017 року зателефонувала і повідомила, що квартира звільнена. З 19 лютого 2017 року зазначена квартира перебуває у його користуванні, колишні мешканці з того часу в квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують.
06 березня 2017 року він звернувся до Центру надання адміністративних послуг м.Южноукраїнська про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, але йому було відмовлено. Наявність у квартирі осіб, які не є членами його сім'ї, порушує права позивача, зокрема, право розпорядження квартирою.
Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що з колишніх мешканців квартири телефоном спілкувався з ОСОБА_4 Із речей, які залишились після колишніх мешканців, є непридатні для використання - стара шафа, стара електроплита, стара доріжка. Як йому відомо, в реєстрі іпотек відомості щодо спірної квартири перебувають з 2008 чи з 2009 року, а малолітній відповідач зареєстрований в спірній квартирі у 2011 році.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" №51 від 21 грудня 2017 року.
Представник органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині визнання малолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки це позбавить дитину право на житло.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що мешкає в квартирі АДРЕСА_2. Вже приблизно рік не бачив відповідачів, в квартирі 96 на теперішній час ніхто не проживає.
Свідок ОСОБА_8 , яка також мешкає в квартирі АДРЕСА_2 підтвердила, що більше року не бачила колишніх мешканців квартири 96, не бачила, навіть, як вони виїжджали.
Ухвалою суду справу розглянуто в порядку заочного розгляду за відсутності відповідачів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 11 листопада 2016 року на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки від 04 жовтня 2016 року посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, яке складається із однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_3 /а.с.6/.
У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначено, що станом на 11.11.2016 р. у ОСОБА_1 перебуває у приватній власності (частка 1/1) об'єкт житлової нерухомості - однокімнатна квартира АДРЕСА_1. Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання майна з публічних торгів видане 11.11.2016 р. /а.с.7/.
Частиною 1 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час проведення прилюдних торгів) та статтями 41-47 Закону України "Про іпотеку", передбачено порядок і умови проведення прилюдних торгів.
Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, це є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
Згідно ч.3 та 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Пунктом 8 частини 1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язанням власника.
Відповідно до норм Законів, позивач набув право власності на зазначену квартиру, а колишній власник квартири припинила право власності на спірний об'єкт нерухомості, про що у позивача є відповідні документи.
Позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право власності на кв.АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають, оскільки право власності на вказаний об'єкт нерухомості ОСОБА_3 припинила.
Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) станом на 14 листопада 2017 року /а.с.8/ та відповіді про надання інформації від 24 листопада 2017 року /а.с.20-23/ ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.
06 березня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в знятті відповідачів з реєстрації /а.с.12, 13/.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).
За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування, яке знаходиться у власності фізичної особи, можливе за позовом власника, якому квартира належить на праві приватної власності за ст.405 ЦК України.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що колишній власник житла ОСОБА_3 припинила право власності на зазначену квартиру, виїхала з квартири разом з членами своєї сім'ї з квартири і не проживає в ній понад рік, що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поясненнями свідків.
Таким чином позов в частині визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.
Відповідно до пунктів 4.5.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (далі - Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.
Суд критично ставиться до заперечень представника органу опіки та піклування щодо позбавлення неповнолітньої дитини місця проживання, оскільки виходячи зі змісту п.4.5.7 Інструкції, орган опіки піклування або надавав дозвіл на реалізацію вказаної квартири, або малолітнього ОСОБА_5, було зареєстровано як проживаючого в квартирі після того, коли ОСОБА_3 припинила право власності на зазначену квартиру.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право власності та право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1) визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
В задоволенні позову в частині усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.
Повний текст рішення складено 09 січня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова