Справа № 263/310/18
Провадження № 2/263/823/2018
УХВАЛА

16 січня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Музика О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Військова частина НОМЕР_1 » про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 11 січня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ДП «Військова частина НОМЕР_1 » про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у період з 21 липня 2016 року по 31 січня 2017 року він на підставі ст. ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призваний до Збройних сил України до ДП «Військова частина НОМЕР_1 ». При звільненні 31 січня 2017 року відповідач не в повному обсязі розрахувався щодо заробітної плати із позивачем. Так, відповідач здійснив виплату до УПФ України у розмірі 8504,04 грн., а фактично виплатив позивачу 10 лютого 2017 року та 13 лютого 2017 року суму у розмірі 6863, 17 грн., таким чином заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 утворилась за січень 2017 року в загальному розмірі 1640,86 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату та індивідуальні відомості про застраховану особу та копією банківської виписки. Оскільки з 01 лютого 2017 року з боку роботодавця триває порушення трудових прав позивача, такий звернувся до суду за захистом своїх прав та, посилаючись на ст. ст. 94, 95, ч. 1 ст. 115, ст. ст. 116-117 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», постанову Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», Постанову Верховного Суду України від 03 липня 2013 року, рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року (справа 1-5/2012), ст. ст. 4. 13, 43, 49 ЦПК України, просив суд стягнути з ДП «Військова частина НОМЕР_1 » заборгованість із заробітної плати за січень 2017 року у розмірі 1640,86 грн.; стягнути з ДП «Військова частина НОМЕР_1 » середній заробіток за весь час затримки належних сум з 01 лютого 2017 року по день ухвалення рішення.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв`язку з цим, оскільки позовна заява надійшла до суду 11 січня 2018 року, справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. п. 6, 7, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На порушення указаних вимог позивачем у позовній заяві не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, у тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що він в силу положень п. 1 ст. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про заробітну плату», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку.

Середній заробіток, який стягується у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України, є санкцією за затримку розрахунку при звільненні і не є складовою заробітної плати.

Згідно з п. п. 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні відносяться до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці.

З огляду на викладене, за позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, крім подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, судовий збір справляється за ставками, визначеними пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Отже за вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судовий збір підлягає сплаті на загальних засадах, тому доводи позивача про звільнення його від сплати судового збору в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року у розмірі 1762 гривень.
Тобто ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою з 1 січня 2018 року справляється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 704,8 гривень та не більше 8810 гривень.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору в частині стягнення заробітної плати у розмірі 1640,86 грн., а за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку необхідно сплатити судовий збір у розмірі, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», та відповідно до визначеного позивачем ціни позову, розмір судового збору за цими вимогами становить 958,70 грн.

На підтвердження оплати судового збору до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області необхідно надати оригінал квитанції про оплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, слід дійти висновку про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦПК України позивач має право в позовній заяві заявити клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, якщо такий розгляд допускається цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Військова частина НОМЕР_1 » про стягнення заборгованості заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, а саме:

- надати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- надати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- надати підтвердження того, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

- надати підтвердження сплати судового збору;

- вказати, в якому провадженні (спрощене, загальне) підлягає розгляду позов.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.М. Музика