Справа №:755/2222/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Яровенко Н.О.

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києва питання про залишення позовної заяви без розгляду в межах розгляду цивільної справи № 755/2222/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Сторони в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи,приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року позовні вимоги задоволено, визнано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та знято їх з реєстрації.

В березні 2018 року ОСОБА_3 подала заяву про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2007 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15 лютого 2003 рок, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. визнано недійсним, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2007 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2007 року залишено без змін та набрало законної сили, тобто ОСОБА_3 на законних підставах є власником 1/3 частки спірної квартири.

Ухвалою від 15.06.2018 року заочне рішення від 11.05.2017 року скасовано та справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.3

12 липня 2018 року та 31 липня 2018 року позивачі, представник позивачів в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином про причини неявки суд не повідомили, а також доказів поважності пропуску судових засідань не надали.

За змістом положень ч. 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судом встановлено, що представник позивача повторно не з'явився в судове засідання, доказів, які мали підтвердити поважність причини неявки представником позивача в судові засідання суду надано не було, представник позивача не скористалися процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у їх відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання. Тобто вказує на врахування судом поважності причин неявки позивача до суду та повідомлення про причини нявки. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив причин неявки, так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, оскільки викладене свідчить про втрату позивачами заінтересованості у вирішенні даного спору, в той час з урахуванням предмету спору та суб'єктивного складу сторін, проведення судового розгляду справи у відсутності позивача суперечить нормам цивільного процесуального законодавства.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 131, 223, 257, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що особа, позов якої залишений без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. Яровенко