Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/392/18
Провадження по справі 2/281/142/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

за участю секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі: управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілих від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

29.05.2018 керівник Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: управління фінансів Лугинської РДА Житомирської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з останнього на користь фінансового управління Лугинської РДА кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілих від злочину ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в розмірі 7559,76 грн., посилаючись на те, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, останні отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоровя. У звязку із отриманням тілесних ушкоджень потерпілі знаходилися на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Лугинської ЦРЛ і на лікування яких закладом охорони здоровя витрачено вказані кошти.

Представник управління фінансів в підготовче судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та провила суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав повністю, не заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність їх задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.01.2017 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_5, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в результаті чого, останні отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 25.04.2017 у справі № 281/188/17, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання узгоджене сторонами угоди про примирення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень.

Згідно інформаційного листа Лугинської ЦРЛ Житомирської області від 07.05.2018 № 350 вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Лугинської ЦРЛ в період з 19.01.2017 по 06.02.2017, діагноз - закритий перелом виростків лівої та правої гомілок. На лікування ОСОБА_3 було затрачено 3489,12 грн.

Згідно інформаційного листа Лугинської ЦРЛ Житомирської області від 07.05.2018 № 351 вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Лугинської ЦРЛ в період з 19.01.2017 по 09.02.2017, діагноз - закритий перелом лівого стегна. На лікування ОСОБА_2 було затрачено 4070,64 грн.

У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13, 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 17.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16.07.1993.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави в особі управління фінансів Лугинської РДА витрат на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 7559,76 грн.

За положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1762,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, ч. 3 ст. 200, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі: управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілих від злочину задоволити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь управління фінансів Лугинської районної державної адміністрації (р/р 6292, УДКСУ у Лугинському районі, МФО 899998, ) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілих від злочину в розмірі 7559 (сім тисяч пятсот пятдесят девять) грн. 76 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.І. Денисюк