У х в а л а

25 січня 2018 року

м. Київ

справа № 352/626/13-ц

провадження № 61-1704 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Бойчука І. В., Проскурінцького П. І., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_5та ОСОБА_6 з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день його смерті) проживали разом, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька - ОСОБА_7 Під час їхнього спільного проживання ОСОБА_6 був одружений з ОСОБА_5 21 листопада 2004 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було зареєстровано. ОСОБА_6 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_5, а потім - з ОСОБА_4 здійснював будівництво домоволодіння та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що зазначене будівництво ОСОБА_6 розпочав під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5, а більшу частину будівельних робіт було здійснено вже ід час його перебування у шлюбі з ОСОБА_4, вважає, що вона набула право власності на ј частину у спільній сумісній власності подружжя на будівельні матеріали та засоби, використані при будівництві домоволодіння та господарських споруд.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року у складі судді: Струтинського Р. Р., позов ОСОБА_4, задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину у спільній власності подружжя на будівельні матеріали та засоби, використані при будівництві домоволодіння та господарських споруд по АДРЕСА_1, загальною вартістю 276 422 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 належало право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння та господарських споруд. Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із частиною третьою статті 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Тому ОСОБА_4 має право власності на ј частину у спільній сумісній власності подружжя на будівельні матеріали та засоби, використані при будівництві домоволодіння та господарських споруд.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2016 року рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що за відсутності встановленого права власності ОСОБА_5 на спірне незавершене будівництво домоволодіння, як частку у спільному майні подружжя, та за відсутності права ОСОБА_5 на спадкування після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_5 не є належним відповідачем у справі. ОСОБА_4 не зазначила, які її права, свободи чи інтереси порушує, не визнає чи оспорює ОСОБА_5

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_5 не визнала ј частку незавершеного будівництва за нею, вона позбавлена права розпорядження своєю часткою у спільній сумісній власності.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги вказують на необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник