АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2018 року м. Чернівці

справа № 718/933/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Лисака І.Н.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л.О.,

встановив:

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок, який розташований по вулиці Клубна, 29 в селі Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, будівлю цеху мінеральної води загальною площею 219,7 кв.м., яка розташована по провулку Кути, 19а в селі Тростянець, Снятинського району Чернівецької області та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, автомобіль марки Ford, 1978 року випуску, номерний знак Д7581 ЧВ, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на будівлю цеху мінеральної води загальною площею 219,7 кв.м., яка розташована по провулку Кути, 19а в селі Тростянець, Снятинського району Чернівецької області та автомобіль марки Ford, 1978 року випуску, номерний знак Д7581ЧВ скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову у вказаній частині залишити без задоволення .

Посилається на те, що суд постановляючи ухвалу порушив норми процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Так, згідно статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» 22 грудня 2006 року, N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 6000 доларів США, трьох процентів річних в сумі 52 долара 27 центів США та процентів в сумі 4086 доларів 20 центів США.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами дійсно виник спір щодо виконання договору позики та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід залишити без змін.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, який розташований по вулиці Клубна, 29 в селі Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області є достатнім та співмірним з ціною позову.

Так, згідно частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, № 1404-VIII звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Аналіз вказаної вище правової норми дає підстави зробити висновок про те, що на житловий будинок, на який відповідач просить залишити арешт, в якості забезпечення позову, стягнення в порядку примусового виконання судового рішення звертається в останню чергу.

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

З огляду на вказану норму, при вирішення питання про забезпечення позову слід враховувати можливі стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Помилковими є посилання апелянта на те, що арешт житлового будинку. який належить відповідачу, забезпечує виконання можливого рішення суду про задоволення позову заявленого у цій справі.

Оцінка експертом вказаного нерухомого майна у звіті про оцінку нерухомого майна №276 не свідчить про те, що це майно буде реалізоване в порядку можливого примусового виконання рішення суду про задоволення позову за визначеною вартістю в сумі 276 831 гривня.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 8 червня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: І.Н. Лисак

ОСОБА_3