Справа № 369/189/18 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1458/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 58 26.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень суду управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2018 року за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченко І.П. про примусове входження (проникнення) до майна боржника,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень суду управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченко І.П. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з поданням про примусове входження (проникнення) до майна боржника ОСОБА_3, обґрунтовуючи подання тим, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 39723505, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-829/2012 від 27.03.2013 року, виданого Києво - Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_3 на користь ПАТ „УніКредит Банк" 4 213 860 грн. 40 коп. заборгованості за кредитним договором, 3 219 грн. судового збору, а всього 4 217 079 грн. 40 коп. солідарно.

05.09.2013 року до відділу за заявою представника стягувача про відкриття виконавчого провадження надійшов зазначений виконавчий документ.

11.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39723505 та направлено її копії боржникові до виконання та стягувачу до відома.

Боржник ОСОБА_3 в термін, наданий на самостійне виконання, рішення суду не виконав, до відділу не з'являвся, підтверджуючих документів про повне чи часткове виконання рішення суду не надавав.

11.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все майно боржника.

13.05.2017 року боржникові направлено вимогу, якою у боржника вимагалося виконати рішення суду, з'явитися на прийом до державного виконавця та надати необхідні документи.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником на праві власності зареєстроване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке в свою чергу є предметом іпотеки у відповідності до договору про іпотеку МRTG - 10/S, 7230 від 26.11.2007 року. Також, за боржником на праві власності зареєстрована земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки у відповідності до договору про іпотеку МRTG -10/S, 7230 від 26.11.2007 року.

Іпотекодержателем за договором про іпотеку є стягувач - ПАТ «УніКредит Банк».

На адресу боржника, зазначену у виконавчому документі (АДРЕСА_1) державним виконавцем направлено вимогу від 20.06.2017 року щодо обов'язкової присутності боржника ОСОБА_3 за місцем знаходження майна (АДРЕСА_1) для участі в проведенні виконавчих дій, а саме проведення опису та арешту майна боржника, що призначено на 05.07.2017 року на 15:30 год.

Виходом державного виконавця 05.07.2017 року о 15:30 год. встановлено, що потрапити до зазначеного домоволодіння та на земельну ділянку неможливо, оскільки двері та ворота на територію земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, зачинені, боржник чи його представник на зазначений у вимозі державного виконавця час не з'явився, провести перевірку майнового стану боржника та опису і арешту майна не вдалося можливим, так як безперешкодний доступ був відсутній. Про зазначені обставини державним виконавцем у присутності двох понятих складено акт державного виконавця від 05.07.2017 року.

23.08.2017 року боржникові направлено вимогу державного виконавця про зобов'язання обов'язково бути присутнім при вчиненні виконавчих дій, що призначено на 22.09.2017 року на 16:00 год. за адресою: АДРЕСА_1. Даною вимогою боржника повідомлено та від нього вимагалося надати безперешкодний доступ до домоволодіння та земельної ділянки з метою проведення опису та арешту майна, належного боржнику. Дану вимогу боржник отримав 30.08.2017 року, про що свідчить відстеження поштового пересилання за штрих кодовим номером 855. В даній вимозі від 23.08.2017 року боржника було попереджено, що в разі ненадання доступу до зазначеного майна, державним виконавцем буде підготовлене подання про примусове входження (проникнення).

22.09.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій (проведення опису та арешту майна), але боржник чи його представник на зазначений у вимозі від 23.08.2017 року час за вказаною адресою не з'явився і свого представника не направив, доступ до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 був відсутній, потрапити до будинку чи на територію земельної ділянки фізично неможливо, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Оскільки вищенаведені дії боржника унеможливлюють виконання рішення суду, старший державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просив постановити ухвалу про примусове проникнення (входження) до майна боржника, а саме до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за зазначеною адресою.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2018 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, відділ примусового виконання рішень суду управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою надати дозвіл на примусове проникнення (входження) до майна боржника, а саме до домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, вул. Київська, 1, та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Білогородка, вул. Київська, 1.

В судове засідання учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, не з'явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 39723505, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-829/2012 від 27.03.2013 року, виданого Києво - Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_3 на користь ПАТ „УніКредит Банк" 4 213 860 грн. 40 коп. заборгованості за кредитним договором, 3 219 грн. судового збору, а всього 4 217 079 грн. 40 коп. солідарно.

05.09.2013 року за вх. №436-16-18 до відділу за заявою представника стягувача про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання надійшов виконавчий лист.

11.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39723505 та направлено її копії рекомендованою кореспонденцією боржникові до виконання та стягувачу до відома за вих. №8623 від 16.09.2013 року.

Крім того, 11.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все майно боржника.

13.05.2017 року за вих. №3351 боржникові направлено вимогу державного виконавця, якою у боржника ОСОБА_3 вимагалося виконати рішення суду, з'явитися на прийом до державного виконавця та надати відповідні документи.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем з'ясовано, що за ОСОБА_3 на праві власності зареєстроване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке є предметом іпотеки на підставі договору про іпотеку МRTG - 10/S, 7230, від 26.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., про що свідчить інформаційна довідка №90097331 від 20.06.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру іпотек.

Згідно відповіді Центру надання адміністративних послуг Києво-Святошинської РДА від 26.05.2017 року за вих. №06-14/759 за боржником на праві власності зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером №:01:014:0125, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 25.05.2017 року.

Згідно інформаційної довідки №90097331 від 20.06.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру іпотек земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, є предметом іпотеки на підставі договору про іпотеку МRTG - 10/S, 7230, від 26.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З.

Іпотекодержателем за договором про іпотеку МRTG - 10/S, 7230, від 26.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., є стягувач - ПАТ «УніКредит Банк».

Також встановлено, що на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі та заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження (АДРЕСА_1) направлено вимоги від 20.06.2017 року, 23.08.2017 року щодо обов'язкової присутності боржника за місцем знаходження майна (АДРЕСА_1) для участі в проведенні виконавчих дій, а саме: проведення опису та арешту майна боржника. При цьому боржник ОСОБА_3 вимогу державного виконавця не виконав та в призначений день та час для участі у проведенні виконавчих дій не з»явився.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано доказів того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до належного йому житла та земельної ділянки, а надані старшим державним виконавцем акти від 05.07.2017 та 22.09.2017 року не є належними і допустимими доказами перешкоджання боржником вільному доступу державного виконавця до вищевказаних нерухомих об'єктів.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Право державного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого майна боржника передбачене п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі (АДРЕСА_1) державним виконавцем направлено вимогу від 20.06.2017 року щодо обов'язкової присутності боржника ОСОБА_3 за місцем знаходження майна (АДРЕСА_1) для участі в проведенні виконавчих дій, а саме проведення опису та арешту майна боржника, що призначено на 05.07.2017 року на 15:30 год. Конверт з даною вимогою державного виконавця повернувся до відділу з відміткою ЦПЗ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання».

Виходом державного виконавця 05.07.2017 року о 15:30 год. встановлено, що потрапити до зазначеного домоволодіння та на земельну ділянку неможливо, оскільки двері та ворота на територію земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, зачинені, боржник чи його представник на зазначений у вимозі державного виконавця час не з'явився, провести перевірку майнового стану боржника та опису і арешту майна не вдалося можливим, так як безперешкодний доступ був відсутній. Про зазначені обставини державним виконавцем у присутності двох понятих складено акт державного виконавця від 05.07.2017 року.

23.08.2017 року боржникові направлено наступну вимогу державного виконавця про зобов'язання обов'язково бути присутнім при вчиненні виконавчих дій, що призначено на 22.09.2017 року на 16:00 год. за адресою: АДРЕСА_1. Даною вимогою боржника повідомлено та від нього вимагалося надати безперешкодний доступ до домоволодіння та земельної ділянки з метою проведення опису та арешту майна, належного боржнику. Дану вимогу боржник отримав 30.08.2017 року, про що свідчить відстеження поштового пересилання за штрих кодовим номером 855. В даній вимозі від 23.08.2017 року боржника було попереджено, що в разі ненадання доступу до зазначеного майна, державним виконавцем буде підготовлене подання про примусове входження (проникнення).

22.09.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій (проведення опису та арешту майна), але боржник чи його представник на зазначений у вимозі від 23.08.2017 року час за вказаною адресою не з'явився і свого представника не направив, доступ до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 був відсутній, потрапити до будинку чи на територію земельної ділянки фізично неможливо, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що боржник ухиляється від законних вимог державного виконавця, який виконує судове рішення, щодо проведення виконавчих дій по опису та арешту майна, та своєю неявкою за листами-вимогами перешкоджає вільному доступу державного виконавця до домоволодіння та земельної ділянки, в зв'язку з чим дії державного виконавця по зверненню до суду з поданням про примусове входження (проникнення) до майна боржника є цілком обґрунтованими та законними.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, колегія суддів дійшла висновку, що подання державного виконавця про примусове проникнення до майна боржника, який перешкоджає вільному доступу державного виконавця до будинку та земельної ділянки, що підлягають опису та арешту, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи та спростовуються її матеріалами, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з постановленням по справі нового судового рішення про надання Відділу примусового виконання рішень суду управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області дозволу на входження (проникнення) до майна боржника ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 439 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень суду управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - задовольнити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченко І.П. про примусове входження (проникнення) до майна боржника - задовольнити.

Надати відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області дозвіл на примусове проникнення (входження) до домоволодіння та земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_3, для вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 39723505, відкритому на підставі виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області №2-829/2012 від 27 березня 2013 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: