ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2508/18
провадження № 4-с/753/121/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гальонкіної Ю.С., при секретарі судового засідання Петрик А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження і арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві, у якій просив скасувати постанови старшого державного виконавця Чертка О.Ф. від 13 грудня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 55375378 та про арешт майна боржника, винесену цього ж дня в межах вказаного виконавчого провадження, а також просив повернути стягувачу виконавчий лист № 753/5100/17, виданий Дарницьким районним судом м. Києва від 24 листопада 2017 року.

На обґрунтування вимог скарги скаржник посилається на ті обставини, що виконавчий лист виданий у незаконний спосіб та не відповідає вимогам закону, він не міг бути підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки не містив штрих-коду, а також був виданий та підписаний неуповноваженою на те особою, а відтак державний виконавець мав би повернути його стягувачу, натомість державний виконавець без перевірки цих обставин безпідставно відкрив виконавче провадження та наклав арешт на належне боржнику майно. Крім того, стягувачем був сплачений авансовий внесок не у повному розмірі.

У судове засідання скаржник не з'явився, хоча про розгляд скарги був повідомлений належним чином (а.с.80), причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомлявся судом про час та місце розгляду скарги, однак до суду не з'явився, відзив на скаргу не надав та не повідомив про причини неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи учасників справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 листопада 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва на підставі рішення суду від 20 вересня 2017 року видано виконавчий лист № 753/5100/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» 21 483 грн. 44 коп. в рахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги, який пред'явлено стягувачем до виконання у Дарницький районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 46,59).

На підставі цього виконавчого листа та заяви стягувача ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» про примусове виконання рішення 13 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 55375378) (а.с. 56).

Крім того, 13 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в межах виконавчого провадження № 55375378, винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.58).

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

За змістом статті 4 Закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Пунктом 6 ч. 4 статті 4 визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Отже, державний виконавець, отримавши виконавчий лист та вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, перевіряє, зокрема, його відповідність вимогам статті 4 Закону і у разі відсутності будь-якої із цих вимог може повернути виконавчий лист стягувачу.

Проте в даному випадку дії державного виконавця відповідали вимогам закону і він не мав підстав винести постанову про повернення виконавчого листа стягувачу та правильно відкрив виконавче провадження, оскільки виконавчий лист відповідав вимогам статті 4 вказаного Закону, так як був підписаний відповідною посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою, а також містив інші необхідні реквізити, які державний виконавець був уповноважений та мав можливість перевірити.

Натомість, посилання заявника на ті обставини, що виконавчий лист не містив штрих-коду, отже не відповідав Наказу Державної судової адміністрації від 17 червня 2013 року № 83, яким затверджено зміни до Інструкції з діловодства в апеляційному загальному суді, Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, Інструкції з діловодства в апеляційних і місцевих адміністративних судах, і мав бути повернутий стягувачу, є безпідставними, оскільки ці положення Інструкцій призначені для відповідних судів, а не для державних виконавців, і державний виконавець не був зобов`язаний перевіряти їх вимоги та відповідність їм виданого виконавчого листа, і відповідно до вимог статті 4 Закону відсутність штрих-коду не є підставою для повернення виконавчого листа стягувачу.

Окрім цього, посилання заявника на ті обставини, що виконавчий лист був виданий неуповноваженою особою, оскільки суддя, яка його підписала звільнена з посади, а відтак державний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження за виданим нею виконавчим листом також є безпідставними, оскільки перевірка цієї інформації не входить до повноважень державного виконавця при вирішенні питання про відповідність виконавчого листа вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та при відкритті виконавчого провадження, а виконавчий лист містив підпис судді, а також печатку суду.

При цьому, рішення Дисциплінарної палати ВРП про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади ще не є остаточним рішенням про її звільнення з посади судді, яке до цього часу відсутнє.

Разом із цим, у разі якщо скаржник вважає, що виконавчий лист було видано помилково чи з інших причин, він не позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою про визнання його таким, що не підлягає виконанню, як передбачено ст. 432 ЦПК України, однак підстав для задоволення його скарги на дії державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачу немає, оскільки державний виконавець діяв з дотриманням вимог закону.

Посилання скаржника на ті обставини, що стягувачем був сплачений авансовий внесок не у повному розмірі, тому державний виконавець повинен був повернути виконавчий лист без виконання, є безпідставними, оскільки по-перше несплата у повному розмірі авансового внеску не порушує ніяким чином права боржника ОСОБА_2, а по-друге частиною 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків від суми, що підлягає стягненню. Ураховуючи, що сума стягнення становить 21 483 грн 44 коп., то сума авансового внеску становить в даному випадку 429, 67 грн, що і сплачено стягувачем згідно з квитанцією.

Крім того, посилання скаржника на ті обставини, що державним виконавцем не враховані вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» про черговість звернення стягнення за виконавчими документами є безпідставними, оскільки вона регулює питання звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи та фізичної-особи підприємця, в той час як ОСОБА_2, у межах виконавчого провадження № 55375378, є боржником - фізичною особою.

За таких обставин, підстави для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника немає, тому у задоволенні скарги потрібно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.С. Гальонкіна