Номер провадження: 22-ц/785/1193/18
Номер справи місцевого суду: 522/2679/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Тьосовій Я.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 червня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.03.2012 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 7 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2016 року має заборгованість 22 583.73 гривні.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом та просило його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2017 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не зявились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Крім того, інтереси відповідача ОСОБА_4 представляє її довірена особа. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», відповідач ОСОБА_4 28 березня 2012 року отримала кредити у розмірі 7 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, у звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань за кредитиним договором у ОСОБА_4 станом на 31 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 22 583,73 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом 2 503,48 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 15 678,64 гривень, заборгованість за пенею та комісією 2 850 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (проценна складова) 1 051,61 гривень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання (ст. 611 ЦК України).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що у відповідачки ОСОБА_4 виникла кредитна заборгованість перед позивачем, яка і була стягнута на користь останнього у судовому порядку.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач у підтвердження своїх вимог, та встановив у рішенні фактичні обставини, які були ним встановлені при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на те, що місцевий суд не прийняв до уваги обстави, що банком було незаконно збільшено розмір відсоткової ставки, не заслуговують на увагу, на підставі наступного.

Як свідчить зміст анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_4 зазначила, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. З Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані в письмовому вигляді, вона ознайомлена та з ними погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ч. 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Як визначено ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 20,40% на рік. Далі процентна ставка була змінена. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умов та Правил надання банківських послуг.

Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору.

Отже, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватис банком за умови інформування позичальника шляхомнадання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг.

Повідомлення про підвищення процентної ставки були направлені відповічу та заяв про розірвання кредитного договору від неї не надходило.

Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача на отримання кредиту, а з боку позивача на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про незаконне нарахування штрафних санкцій згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг на суму 1 551,61 гривень, також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вказаного пункту у разі порушення позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів банком нараховується штраф за формолую: «500 гривень» (фіксована частина) + «5% від заборгованості за кредитом» (процентна складова).

Відтак суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин та ухвалив рішення про стягнення кредитної заборгованості з урахуванням відсотків та інших компенсаційних та забезпечувальних умов договору.

Розрахунок заборгованості по кредиту проведено позивачем згідно до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів, з врахуванням сплачених щомісячних платежів. Правильність проведення розрахунку стороною відповідача належними та допустимими доказами не спростована.

Щодо вимог застосування строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається зі розрахунку заборгованості останній платіж ОСОБА_4 було внесено 16 червня 2016 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 10 лютого 2017 року, тобто без пропуску строку позовної давності.

У звязку з чим не заслуговують на увагу й інші доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки вони не спростовуються належними та допустимими доказами, як того вимагає ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

За таких обставин доводи ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й у ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог немає.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 02 квітня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_3