ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 635/6944/15-ц

Провадження № 22ц/790/990/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кружиліної О.А., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Афоніна К.О.

імена сторін:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2017 року у складі судді Сітбаталової Н.І. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнювала під час судового розгляду справи, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь пені за прострочення сплати аліментів у сумі 9856 грн.18 коп. за період з 13 лютого 2015 року по 26 жовтня 2015 року та судового збору487 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що з відповідачем мають сина ОСОБА_3 У 2010 році шлюб між сторонами було розірвано. У звязку із тим, що відповідач не виконував своїх обовязків щодо утримання дитини, матеріальної допомоги на виховання сина не надавав, вона була змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. З того часу боржник аліменти виплачував епізодично, несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 9856 грн.18 коп. за прострочений період з 13 лютого 2015 року по 26 жовтня 2015 року та судовий збір 487 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення від 17 червня 2016 року скасувати та ухвалите нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначав, що під час судового розгляду справи в залі судового засідання він не перебував, із визнанням його представником позовних вимог в сумі 9856 грн. 18 коп. не погоджується та позовні вимоги не визнає. Вважає, що державний виконавець неправильно надав розрахунок фактичної щомісячної сплати аліментів, оскільки, не було взято до уваги всі квитанції по сплаті ним аліментів та ту обставину, що станом на 10 серпня 2015 року його переплата по аліментам становила 2989 грн. 79 коп.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано у 2010 році. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач аліменти виплачував несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 9 856,18 грн. за період з 13 лютого 2015 року по 26 жовтня 2015 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 9 856,18 грн. за прострочений період з 13 лютого 2015 року по 26 жовтня 2015 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення від 17 червня 2016 року скасувати та ухвалите нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначав, що під час судового розгляду справи в залі судового засідання він не перебував, із визнанням його представником позовних вимог в сумі 9856 грн. 18 коп. не погоджується та позовні вимоги не визнає. Вважає, що державний виконавець неправильно надав розрахунок фактичної щомісячної сплати ОСОБА_2 аліментів, оскільки, не було взято до уваги всі квитанції по сплаті ним аліментів та ту обставину, що станом на 10 серпня 2015 року його переплата по аліментам становила 2989 грн. 79 коп.

Вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 29 листопада 2006 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які перебували у зареєстрованому шлюбі, народився син ОСОБА_3

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 грудня 2010 року.

20 серпня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області було видано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2, з якого вбачається, що станом на 01 листопада 2014 року, коли провадження було направлено до Відділу ДВС Харківського РУЮ Харківської області Московським відділом ДВС Харківського МУЮ, заборгованість по сплаті аліментів складала 3631 грн. 84 коп.

З розрахунку заборгованості від 20 серпня 2015 року та апеляційної скарги ОСОБА_2 також вбачається, що в листопаді 2014 року ОСОБА_2 також прострочив сплату аліментів у розмірі 500 грн.

Звертаючись у вересні 2015 року до суду з позовом до ОСОБА_2 позивач просила стягнути заборгованість у розмірі 14408 грн. 208 коп. за період з 01 листопада 2014 року по 31 серпня 2015 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в період з 01 червня 2014 року по 12 лютого 2015 року в сумі 5589 грн. 50 коп. Рішенням суду встановлено, що станом на 12 лютого 2015 року у ОСОБА_2 існувала заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 4331 грн. 84 коп.

20 серпня 2015 року державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, оскільки боржник до матеріалів виконавчого провадження долучив копії квитанцій, які вже були на той момент долучені до матеріалів іншого виконавчого провадження. Заборгованість станом на 01 листопада 2014 року складала 3631 грн. 84 коп. З розрахунку також вбачається, що заборгованість за листопад 2014 року не погашена на у розмірі 500 грн.

16 листопада 2015 року державним виконавцем здійснено розрахунок суми заборгованості зі сплати аліментів з якого вбачається, що станом на 01 жовтня 2015 року заборгованість зі сплати аліментів становить 4131 грн. 84 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач надала розрахунок заборгованості по стягненню аліментів, складений державним виконавцем, згідно якого заборгованість відповідача станом на 10 жовтня 2015 року складає 4131 грн. 84 коп.

В обгрунтування заперечень на позовну заяву та доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих відсутність заборгованості станом на 26 жовтня 2015 року. При визначені розміру пені колегією суддів враховано, що 22 вересня 2015 року ОСОБА_2 здійснено оплату у розмірі 2000 грн.

Згідно розрахунку наданого позивачем розмір пені за період з 13 лютого 2015 року по 26 жовтня 2015 року складає 11938 грн. 24 коп.

Враховуючи, що представник відповідача визнав розмір пені у розмірі 9856 грн. 18 коп. та надав відповідний розрахунок з урахуванням платежу від 22 вересня 2015 року , а представник позивача зменшила розмір позовних вимог до зазначеної суми, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 9856 грн. 18 коп.

Під час апеляційного розгляду справи не встановлено підстав для зменшення розміру пені згідно розрахунку наданого представником відповідача, а відповідачем не надано доказів на спростування розміру заборгованості зі сплати пені у розмірі 9856 грн. 18 коп.

Розрахунок заборгованості від 25 жовтня 2016 року згідно якого переплата станом на 25 жовтня 2016 року складає 96 грн. 77 коп. не є підставою для скасування або зміни судового рішення, оскільки вказаний розрахунок підтверджує відсутність заборгованості в період з 19 квітня 2016 року по 25 жовтня 2016 року, а предметом спору є стягнення пені за період з 13 лютого 2015 року по 26 жовтня 2015 року. Розрахунок пені державним виконавцем не здійснювався.

Доводи апеляційної скарги, що станом на 10 серпня 2015 року заборгованість відсутні та переплата становить 2989 грн. 79 коп. висновків суду не спростовують, оскільки до матеріалів виконавчого провадження боржником було долучено копії квитанцій, які вже були на той момент долучені до матеріалів іншого виконавчого провадження.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути змінено з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді -