Ухвала

04 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/15725/17-ц

провадження № 61-17180ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1,на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1, третя особа - Житомирська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», про зарахування платежу в рахунок погашення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 (далі - ПАТ «Дельта Банк»), про зарахування платежу в рахунок погашення заборгованості і просив зобов'язати відповідача зарахувати сплачені ним кошти в розмірі 6 тис. грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 001-05005-030810 від 03 серпня 2017 року, та закрити рахунок.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» зарахувати сплачені ОСОБА_2 кошти в розмірі 6 тис. грн в рахунок погашення заборгованості за договором № 001-0 від 03 серпня 2010 року, рахунок закрити. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року залишено без змін.

03 квітня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Крім того, ПАТ «Дельта Банк» подало заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень, який ним був пропущений з поважних причин.

На обґрунтування заяви ПАТ «Дельта Банк» послалося на те, що повне судове рішення апеляційним судом було направлено не за тією адресою, яка зазначалася банком у всіх клопотаннях, а саме за адресою «АДРЕСА_1» замість «АДРЕСА_2».

Відповідно до частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження ухвалених у даній справі судових рішень, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду вважає за можливе заяву задовольнити, оскільки наведені ПАТ «Дельта Банк» обставини свідчать про поважність причин пропуску строку та наявність підстав для його поновлення.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховного Суду з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762 грн.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акта розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу притаманним їм властивостям, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення цих справ до відповідної категорії.

Судове рішення судом апеляційної інстанції ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку заявник обґрунтував тим, що ця справа має для нього виняткове значення, оскільки ПАТ «Дельта Банк» віднесений до числа неплатоспроможних, розпочата процедура ліквідації банку та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Діяльність Фонду спрямована на захист інтересів вкладників та передбачає направлення максимальної кількості коштів на задоволення їх вимог.

Однак наведені доводи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_2 через відділення «Укрпошти» здійснив платіж на погашення кредиту в розмірі 6 тис. грн, однак ці кошти не були зараховані на відповідний рахунок через відключення системи «Клієнт-Банк», а суму вказаного платежу відповідачем перенесено на прострочення. У зв'язку з цим позивач просив зарахувати вказані кошти в рахунок погашення заборгованості за договором № 001-0 від 03 серпня 2010 року.

Отже, пред'явлений ОСОБА_2 позов не стосується будь-якого списання або стягнення грошових коштів з рахунків ПАТ «Дельта Банк», зокрема і коштів, виплату яких Фонд гарантує вкладникам банку.

Подана банком касаційна скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа не становить значний суспільний інтерес та не має виняткового значення для заявника, а наведені у касаційній скарзі обставини не є підставами для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1, строк на касаційне оскарження ухвалених у цій справі судових рішень.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1, третя особа - Житомирська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», про зарахування платежу в рахунок погашення заборгованості за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. А. Стрільчук