справа № 208/6698/17
№ провадження 4-с/208/12/18
УХВАЛА

Іменем України

06 червня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Севастьянової Л.М., представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересованої особи ОСОБА_4, представника заінтересованої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та скасування постанови про накладення штрафу на звернення стягнення на заробітну плату, зупинення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із скаргою на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та скасування постанови про накладення штрафу на звернення стягнення на заробітну плату.

У своїй скарзі заявник просить суд визнати пропуск строку для подання скарги на дії посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області пропущеним з поважних причин; визнати неправомірними дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області по винесенню постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 04 жовтня 2017 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 від 02 листопада 2017 року; скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 04 жовтня 2017 року та постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 від 02 листопада 2017 року, зупинити виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 від 02 листопада 2017 року.

Посилається на те, що 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримав пошту, де знаходилась постанова державного виконавця від 04.10.2017 року про накладення на нього штрафу у розмірі 3 400 грн., а 13 листопада 2017 року отримав постанову від 02.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вважає, що державний виконавець проводив виконавчі дії по виконавчому листу, строк предявлення якого для виконання закінчився та державний виконавець не мав в своєму розпорядженні відомостей щодо подальшого перешкоджання саме ним проживання вселеної особи.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала скаргу та просила її задовольнити, посилалась на обставини викладені в скарзі.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4, представник заінтересованої особи ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення скарги та просили суд відмовити в її задоволенні.

Суд, вислухавши представника заявника, заінтересованих осіб, представників заінтересованих осіб, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали виконавчого провадження, вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України 2004 року, яка діяла на час звернення до суду сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 385 ЦПК України 2004 року скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Вказаний строк є процесуальними, він може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до частини другої статті 72 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Згідно з вимогами статей 10 та 12 ЦПК України 2004 року, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні заявник звернувся до адміністративного суду до суду на дії державного виконавця 17 листопада 2017 року, але та ухвалою 20 листопада 2017 року позов був йому повернутий. Відповідно до наданих ним документів після отримання ухвали суду він одразу звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із вищезазначеною скаргою.

Так, ОСОБА_1 скористався своїм правом та звернувся до суду із вимогами на дії державного виконавця по виконанню рішення суду, але до іншого суду, вчасно, тобто впродовж десятиденного строку з часу отримання ним ухвали суду від 20.11.2017 року про повернення позову на дії державного виконавця.

Враховуючи зазначене та з урахуванням гарантій на справедливий судовий розгляд справ, суд вважає необхідним поновити заявнику строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Що стосується змісту скарги суд зазначає наступне.

Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення про усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_4 право володіння та користування житловим будинком, розташованого за адресою: м. Камянське, вул.Кузнєцова, буд.№ 113, шляхом вселення ОСОБА_4 до будинку.

08 вересня 2016 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у звязку з фактичним виконанням, з примусового виконання виконавчого листа від 29 червня 2016 року по вказаній справі № 208/6901/15.

30 серпня 2017 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 щодо перешкоджання боржником проживанню стягувача у приміщенні, в яке її вселено 08.09.2016 року та просила відносити виконавче провадження та повторно вселити її до будинку за адресою: м. Камянське, вул.Кузнєцова, буд.№ 113.

Як вбачається з акту, який складено державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04 вересня 2017 року, ОСОБА_4 позбавлена можливості мешкати в будинку та щоб потрапити за межі воріт перелазе через паркан, двері будинку зачинені, ключі стягував не має.

З наданих державним виконавцем документів вбачаться, що ним направлялось повідомлення про здійснення виконавчих дій 04 жовтня 2017 року про повторне вселення стягувача, яке повинно було відбутися 20 жовтня 2017 року та згідно до повідомлення ОСОБА_1 отримав його.

За заявою ОСОБА_4 від 10 жовтня 2017 року вселення було перенесено на іншу дату 18 жовтня 2017 року, про що було повідомлено боржника ОСОБА_1

18 жовтня 2017 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був складений акт про повторне виконання рішення суду.

У звязку із невиконанням рішення суду, державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області були винесенні постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 04 жовтня 2017 року та постанова про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 від 02 листопада 2017 року.

Відповідно до частини п'ятої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до вимог ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до вимог ст.85 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Так, з аналізу наданих суду документів, доказів по справі, оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження, суд приходить до висновку про те, що після повного виконання рішення суду № 208/6901/15 про усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_4 права володіння та користування житловим будинком, розташованим за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Кузнєцова, 113, шляхом вселення ОСОБА_4 до будинку, ОСОБА_1 повторно вчинялись дії щодо перешкод у здійсненні ОСОБА_4 права володіння та користування житловим будинком, тому державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 04 жовтня 2017 року правомірно було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 3 400 грн.

У звязку з викладеним посилання заявника на те, що державний виконавець проводив виконавчі дії по виконавчому листі, строк предявлення якого для виконання закінчився не може вважатись обґрунтованим.

У звязку з чим, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 02 листопада 2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1, про здійснення відрахування із доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 10 074,42грн., в пропорційному порядку відповідно до ст.ст.45-47 Закону України «Про виконавче провадження», з яких штраф у сумі 3 400 грн., виконавчий збір у сумі 6 400 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 274,42 грн.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною ОСОБА_6 України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла.

ЄСПЛ неодноразово висловлювався щодо можливості виселення особи з житлового приміщення. Так, у рішенні від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 19009/04, § 41) ЄСПЛ вказав, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла.

Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Беєлер проти Італії» («Beyeler v Italy»), заява № 33202/96, § 110).

Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення відносно такої особи статті 8 Конвенції (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справах «Дакус проти України» («Dakus v. Ukraine») від 14 грудня 2017 року, заява № 19957/07; «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine») від 2 березня 2011 року, заява № 30856/03; «Садов'як проти України» («Sadovyak v. Ukraine») від 17 травня 2018 року, заява № 17365/14.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом», стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див., mutatismutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» («Sokurenko and Strygunv. Ukraine») від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету ОСОБА_6 Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. … Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов'язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandisрішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Так, в аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення скарги заявника відсутні, з огляду на те, що частиною п'ятої статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, та згідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Стосовно судового збору, суд зазначає, що провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною й невід'ємною частиною (стадією) судового провадження в конкретній справі, у якій провадження за скаргою не відкривається. За подання позовної заяви позивачем сплачено відповідний судовий збір. У розділі VII ЦПК України та в Законі України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС позивачем, який є стягувачем.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 260, 451 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та скасування постанови про накладення штрафу на звернення стягнення на заробітну плату, зупинення виконавчого провадження, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області безпосередньо або через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя Похваліта С. М.