Справа № 645/5264/17
Провадження № 2/645/609/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

секретар судового засідання - Новицька Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про розірвання договору та стягнення боргу, яким в уточнених позовних вимогах просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на її користь заборгованість в розмірі 8 281,30 грн., з яких 281,30 грн. - неустойка, 8 000,00 грн. - подвійна сума завдатку, а також судові витрати в розмірі 640,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 13 квітня 2017 року між нею та відповідачем укладено договір № 5071 виконання робіт з виготовлення та доставки виробів з ПВХ (вікон). Того ж дня, на виконання умов договору, нею передано ФОП ОСОБА_4 в якості завдатка 4 000,00 грн., 12 травня 2017 року на вимогу відповідача передано 5 000,00 грн.. Проте, зобовязання за договором останнім не виконано. 24 липня 2017 року на адресуФОП ОСОБА_4 направлялась претензія з вимогою виконання зобовязань, однак відповіді не отримано. 21 жовтня 2017 року відповідачу надсилався адвокатський запит, відповідь на який також не надійшла. Позивач зазначала, що 06 жовтня 2017 року сплинув строк виконанняФОП ОСОБА_4 своїх зобовязань, тому вважала, що останній зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості договору за кожний робочий день прострочки, що станом на 20 листопада 2017 року складає 29 днів. З огляду на те, що вартість договору становить 9 654,00 грн., 0,1% дорівнює 9,7 грн. за кожен день прострочки. Отже, станом на 20 листопада 2017 року прострочка складає 281,30 грн.. Подвійна сума завдатку, згідно ст. 571 ЦК України, становить 8 000,00 грн.,

В судове засідання ОСОБА_3 не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача - адвокат ОСОБА_1, який діяв на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28 вересня 2017 року № 726, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в уточненому позові, просив їх задовольнити та пояснив, що 13 квітня 2018 року між сторонами укладено договір стосовно виконання робіт з виготовлення ПВХ конструкцій. Позивачем, на виконання умов договору, передано відповідачу не в повному обсязі вартість замовлення в розмірі 9 000,00 грн., оскільки вважала, що інші гроші передасть після установки вікон. Представник позивача зазначав, що ФОП ОСОБА_4 частково повернуто гроші ОСОБА_3 в розмірі 5000 гривень.

В судове засідання ФОП ОСОБА_4 не зявився, проте, присутній його представник ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності від 05 лютого 2018 року, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позов ОСОБА_3 є безпідставним, оскільки останньою не виконано п. 3.1 договору на поставку вікон, а саме: не в повному обсязі сплачено вартість замовлення - замість 9 564,00 грн., позивачем передано 9 000,00 грн.. Також представник відповідача зазначив, що ФОП ОСОБА_4 не приступив до виконання зобовязань за договором саме через порушення позивачем умов договору, у звязку з чим, пропонував ОСОБА_3 розірвати договір та повернув гроші в розмірі 5 000,00 грн..

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2017 року між Замовником ОСОБА_3 та Виконавцем ФОП ОСОБА_4 укладено договір № 5071.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, Замовник отримує, а Виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню і доставці меблів м'яких і корпусних, дверей вхідних або міжкімнатних, ПВХ виробів, ЗБВ, за розцінками Виконавця.

Згідно п. 1.2 договору, Замовник зобов'язується оплатити і прийняти готові Вироби відповідно до умов цього договору.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору закріплено, що вартість Виробів складає 9 564,00 грн., задаток 4 000,00 грн., борг до доставки 5 564,00 грн..

Судом встановлено та не заперечувалося представниками сторін, що 13 квітня 2017 року ОСОБА_3 на виконання п. 2.2 договору передано ФОП ОСОБА_4 4 000,00 грн., 12 травня 2017 року на виконання п. 2.3 договору передано 5 000,00 грн., замість 5 564,00 грн.. Тобто, загальна сума переданих коштів склала 9 000,00 грн..

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

24 липня 2017 року, через невиконання відповідачем зобовязань за договором, позивачем на адресу ФОП ОСОБА_4 надсилалась Претензія, що підтверджується фіскальним чеком Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта», яка залишена без відповіді.

21 жовтня 2017 року представником позивача - адвокатом ОСОБА_1 на адресуФОП ОСОБА_4 надсилався адвокатський запит стосовно виконання робіт з виготовлення ПВХ конструкцій відповідно до умов Договору № 5071 від 13 квітня 2017 року, про що свідчить фіскальний чек Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта», на який також відповідачем відповіді не надано.

В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2017 року ФОП ОСОБА_4 повернуто ОСОБА_3 кошти, раніше отримані за виконання умов договору, в розмірі 5 000,00 грн., тобто борг відповідача перед позивачем склав 4 000,00 грн., згідно п. 2.2 договору, дана сума зазначена як завдаток.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною першою статті 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Пунктом 3.1 вищевказаного договору передбачено, що замовник зобов'язується оплатити вартість замовлення, що становить 9 564,00 грн..

Як вже зазначалося, ОСОБА_3 на виконання умов договору передано ФОП ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн., тобто останньою порушено зобовязання та вартість замовлення оплачено не в повному обсязі на суму 564,00 грн..

За ч. 2 статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, зокрема, в разі істотного порушення договору другою стороною. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Згідно ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приступив до виконання робіт згідно з договором, тому позивач має право на розірвання договору.

Згідно ч. 6 зазначеної статті передбачено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Згідно ст. 865 ЦК України - за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно ст. 867 ЦК України -підрядник не має права нав'язувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. У разі порушення цієї вимоги замовник має право відмовитися від оплати відповідних робіт або послуг. Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Згідно ст. 873 ЦК України - вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Під час судового розгляду справи встановлено, що порушення зобовязання за договором мало місце як з вини ОСОБА_3, яка не доплатила повністю суму замовлення за договором, а саме було сплачено 9000 грн., замість 9564 грн., так і з вини ФОП ОСОБА_4, який отримавши майже усю суму в розмірі 9000 грн., а не просто суму завдатку, як зазначено в договорі в розмірі 4000 грн., та на час розгляду справи навіть не приступив до виконання замовлення, що є підставою для розірвання договору.

Суд не погоджується із твердженням сторін, що сума 4000 грн. є завдатком, так як згідно ст. 873 ЦК України при укладенні договору побутового підряду сплачується аванс або сума в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивачем було сплачено майже всю суму замовлення в розмірі 9000 грн., тому сума, яка залишилась не повернута відповідачем в розмірі 4000 грн. є авансом та підлягає поверненню в цьому ж розмірі.

Позовні вимоги в частині стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойки в розмірі 0,1% від вартості договору за кожний робочий день прострочки задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно п. 3.2 договору, після виконання пункту 3.1 Виконавець зобов'язується виготовити і доставити ОСОБА_2 протягом максимум 120 робочих днів. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, то термін доставки збільшується до 160 робочих днів.

В судовому засіданні встановлено, що пункт 3.1 договору позивачем не виконано, а саме: не оплачено вартість замовлення в розмірі 9 564,00 грн. в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.2 договору, у разі невиконання Виконавцем п. 3.2 цього Договору, виконавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості цього договору за кожен робочий день прострочення (ч. 2 ст. 551 ЦК України) за наявності відповідної заяви від Замовника.

Отже, п. 3.2 договору мав бути виконаний ФОП ОСОБА_4 після виконання ОСОБА_3 пункту 3.1 договору, який останньою порушено. Викладене свідчить про відсутність правових підстав стягнення з відповідача на користь позивача вказаної неустойки.

Враховуючи, що позивачем на підтвердження зобов'язання за договором і на забезпечення його виконання було передано спочатку відповідачу 4 000,00 грн., а в подальшому ще 5000 грн., тобто майже повністю сплачена сума замовлення, відповідач частково повернув грошові кошти в сумі 5000 грн., сума, яка залишилась не повернута є авансом, а не завдатком, і підлягає стягненню з відповідача на її користь в тому ж розмірі, в якому надавалася.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції № 0.0.899157830 1 від 21 листопада 2017 року, під час звернення до суду з позовом ОСОБА_3 сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., який підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_4 на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення боргу - задовольнити частково.

Розірвати договір від 13.04.2017 року, укладений між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, зареєстрований за адресою:м. Харків, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, за договором від 13.04.2017 року сплачений аванс в розмірі 4000 гривень, а також судовий збір в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_3, НОМЕР_2.

Представник позивача: ОСОБА_1, Харківська область, с. Санжари, вул. Крупської, 1.

Відповідач: ОСОБА_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Представник відповідача: ОСОБА_5, м. Харків, пр. Московський, 250 В, кв. 51.

Повне судове рішення буде складено 23 травня 2018 року.

Суддя І. В. Ульяніч