Справа № 521/2853/18
Провадження № 2/521/2320/18
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бобуйка І.А.,
секретаря судового засідання Богуш М.С.,
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі обставини.
19.12.2017 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем, вчинив ДТП, пошкодивши автомобіль ОСОБА_1. Відповідач на місці визнав свою провину та погодився компенсувати завдану ним шкоду без виклику поліції та притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач та відповідач погодились, що сума збитків, завданих відповідачу, становить 900,00 доларів США. Після чого, відповідачем на користь позивача був здійснений односторонній правочин, а саме - складена розписка.
В судове засідання позивач не зявився, однак до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника позивача, в якій він просив суд розглянути справу без його участі, за відсутності відповідача просив розглянути справу в порядку заочного розгляду.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, до суду надійшло поштове повернення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Судом встановлено, що 19.12.2017 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем, вчинив ДТП, пошкодивши автомобіль ОСОБА_1. Відповідач на місці визнав свою провину та погодився компенсувати завдану ним шкоду без виклику поліції та притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач та відповідач погодились, що сума збитків, завданих відповідачу, становить 900,00 доларів США. Після чого, відповідачем на користь позивача був здійснений односторонній правочин, а саме - складена розписка.
Згідно зазначеної розписки відповідачем був прийнятий на себе обовязок щодо відшкодування збитку, отриманого позивачем в наслідок ДТП в сумі 900,00 $ США (дев'ятсот доларів США).
Зазначений збиток, відповідно розписці, повинен був бути відшкодований у строк до 26.12.2017 року.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобовязання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобовязанням.
Також, відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦК України, особа, яка вчинила односторонній правочин має право відмовитися від нього, якщо інше не встановлено законом. Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої особи, ці права підлягають захисту.
Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Ст.ст. 11, 16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Ст. 22 ЦК України, передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Також, згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
В наслідок порушення зобов'язання встановленого договором або законом, для сторони яка його порушила виникають правові наслідки.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки порушення зобовязання, зокрема сплата неустойки, відшкодування понесених збитків та моральної шкоди.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Таким чином, суд зазначає, що в процесі розгляду справи встановлено факт наявності зобовязання відповідача по розписці, а отже суд вважає вимогу позивача щодо стягнення моральної шкоди такою, що підлягає задоволенню, та зазначає, що достатньою на думку суду сумою моральних страждань є 2500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень).
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України, сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
В такому випадку, сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно правовим актом.
Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Також, згідно ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, повязаних з розглядом справи належать витрати на правничу допомогу.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, вимога позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з отриманням правничої допомоги у сумі 4000,00 (чотири тисячі гривень) грн. є законною, обґрунтованою, та такою, що також має бути задоволена.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Суд, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 202, 207, 214, 386, 524-526, 530, 533, 610-612, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 13, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 352 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.