АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року

м.Харків

справа № 639/929/18

провадження № 22-ц/790/3187/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за апеляційною скаргою генерального директора комунального підприємства «Харківводоканал» - ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року, постановлену суддею Гаврилюк С.М. в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2018 року представник комунального підприємства «Харківводоканал» (далі КП «Харківводоканал») звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року у видачі судового наказу по справі за заявою КП «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції генеральним директором КП «Харківводоканал» - ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги», обовязок щодо укладення договору про надання житлово комунальних послуг покладено на споживача. Відсутність договору на надання житлово комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви КП «Харківводоканал» про видачу судового наказу суд першої інстанції виходив із того, що до заяви про видачу судового наказу не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

У звязку з чим, суд дійшов до висновку, що правові підстави для видачі судового наказу відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції зазначені вимоги закону у повному обсязі виконані не були.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених частиною 1 статтею 161 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 163 ЦПК України передбачено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 статті 163 ЦПК України зазначено, що в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, серед іншого, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; до заяви додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, зі змісту вказаної норми закону випливає, що застережень стосовно обовязкової наявності укладеного договору про надання зазначених послуг при зверненні з заявою про видачу судового наказу, стаття 163 ЦПК України не містить.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» обовязок щодо укладення договору про надання житлово комунальних послуг покладено на споживача.

Із матеріалів справи вбачається, що боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зверталися із заявою до КП «Харківводоканал» про припинення надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, користувалися даними послугами.

Споживачі зобовязані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заявник обґрунтував свої вимоги та додав відповідні документи на підтвердження того, що він фактично надає відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема, до заяви додано історію розрахунків за користування водопостачання та водовідведення, копія довідки про склад родини, що свідчить що між КП «Харківводоканал» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 склалися та існують цивільно правові відносини щодо надання та споживання житлово комунальних послуг.

Тобто заявник надав інші письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг з водопостачання та водовідведення.

Суд першої інстанції на дані обставини не звернув уваги та дійшов до передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у звязку з чим на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу КП «Харківводоканал», то правові підстави для стягнення з них судового збору, сплата якого була відстрочена ухвалою суду від 10 травня 2018 року, на зазначеній стадії розгляду заяви про видачу судового наказу відсутні.

Питання щодо стягнення судового збору підлягає вирішенню відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України при ухваленні судового рішення про видачу судового наказу.

Керуючись, ст.ст.367, 368, ч.1 ст. 369, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 382, 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу генерального директора комунального підприємства «Харківводоканал» - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 червня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: Н.П. Пилипчук

ОСОБА_4