АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року місто Київ

Унікальний номер справи № 752/9091/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/796/111/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві

відповідач Держава Україна в особі Державної казначейської служби України

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_5, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року про ухвалення додаткового рішення, постановлену під головуванням судді Плахотнюк К.Г., у справі за позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої органом державної влади,

в с т а н о в и л а :

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року стягнуто з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок коштів Накопичувального фонду на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 45 859, 76 грн.

25.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві понесених ним витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справи на суму 5 200 грн.

У/н справи № 752/9091/16-ц № а/п 22-ц/796/111/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2, через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не взяв до уваги, що на час ухвалення судового рішення позивачем не було заявлено суду вимогу про вирішення питання щодо відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, оскільки відповідно до умов договору представницькі послуги надавалися і після ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відзиву на апеляційну скаргу сторони не подавали.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву про ухвалення додаткового рішення без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до ухвалення судового рішення не надано доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу;

Дана норма передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у постанові чи ухвалі. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. При цьому, обставини справи встановлюються судом на підставі доказів, наданих сторонами.

Відтак додаткове рішення може бути ухвалене лише на підставі тих доказів та документів, які були подані сторонами під час судового розгляду. Ухвалення додаткового рішення на підставі доказів, наданих після ухвалення судового рішення не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача в суді представляв на підставі довіреності ОСОБА_7

Договір про надання юридичних послуг та квитанції про оплату таких послуг до суду не надавалися, а відтак суд не міг їх перевірити та оцінити. Позивач подав документи про понесені витрати на правову допомогу лише 25.05.2017 року, після ухвалення рішення у справі. Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Більше того, з наданих позивачем документів вбачається, що частини цих документів навіть не існувало на час ухвалення рішення суду. Так, зокрема, акт про прийняття - передачу виконаних робіт складено 17.03.2017 року, тоді як рішення суду ухвалено 17.11.2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було заявлено суду вимогу про вирішення питання щодо відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, оскільки відповідно до умов договору представницькі послуги надавалися і після ухвалення судового рішення не впливають на висновки суду, оскільки вони суперечать поняттю додаткового рішення суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 05.06.2018 року.

Головуючий

Судді