Ухвала

Іменем України

09 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 288/807/15-ц

провадження № 61-35395ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Попільянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що Попільнянським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист у справі № 288/807/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 223341542. В подальшому між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 223341542 від 25 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк». Того ж дня, між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до «ФК «Довіра та Гарантія», в результаті чого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права кредитора до ОСОБА_3

У зв'язку з викладенимТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просило замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі №288/807/15.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року, заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» задоволено.

Замінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2015 року у цивільній справі

№ 288/807/15 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з переходом до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прав кредитора.

08 червня 2018 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій просив зазначену ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що заміна сторони виконавчого провадження не може проводитись, оскільки передача кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення не є підставою для правонаступництва у виконавчому провадженні. У ході розгляду справи також не надано доказів про те, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є стороною виконавчого провадження. Крім того, додав, що жодні виконавчі дії в цій справі не проводились, оскількі виконавчий лист

№ 288/807/15-ц від 19 жовтня 2015 року про стягнення з боржника заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до органів державної виконавчої служби не надходив.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з положень частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов обґрунтованого висновку, що підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої сторони прав та обов'язків сторони, яка вибула із цих правовідносин.

Судами встановлено, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2015 року у справі № 288/807/15-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 223341542 від 25грудня 2007 року заборгованість 99 756,72 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 лютого 2015 року 2 779 071,99 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 10 542,27 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 лютого 2015 року 299 691,77 грн; заборгованість за відсотками 98 310,04 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 лютого 2015 року 2738 769,66 грн; в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 97 336,39 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 лютого 2015 року 2 711 645, 24 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат у справі.

Рішення суду 06 жовтня 2015 року набрало законної сили.

Згідно повідомлення Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

№ 945 від 29 грудня 2017 року виконавчий лист № 288/807/15-ц від 19 жовтня

2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості до Попільнянського відділу Державної виконавчої служби (далі - Попільнянський ВДВС) станом на 29 грудня 2017 року не надходив.

Водночас, Попільнянський ВДВС вказав, що виконавчий лист №288/807/15-ц від

19 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» боргу перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

29 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 223341542 від 25 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».

Того ж дня між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 114/42-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 223341542 від 25 грудня 2007 року перейшло до «ФК «Довіра та Гарантія».

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті

6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов'язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); (в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної постанови суду першої інстанції) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв'язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 вказаного Закону за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від

20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. Вказаний висновок Верховного Суду України підтверджено висновком Верховного Суду у постанові від 5 березня

2018 року у справі № 2-682/11.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судами норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Попільянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик