Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/2172/17 Головуючий у 1 інстанції Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/347/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Крилової О.В.

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу.

У позові вказують, що 29.11.2013 р. між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. За цим договором страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_1, сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 23.04.2014 р. у м. Запоріжжі сталась ДТП за участю автомобілів Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та Mitsybishi, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 р. винним у цій ДТП визнано ОСОБА_3 Вартість відновлювального ремонту забезпеченого автомобілю Suzuki становила 59 301, 50 грн., які позивач сплатив страхувальнику платіжним дорученням від 19.05.2014 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент страхового випадку була застрахована ПрАТ "СТ "Іллічівське", яке за заявою позивача сплатило йому в порядку регресу 50 000 грн. в межах ліміту відповідальності страховика. Сума, що не покривається страховою сумою полісу відповідача, становить 9 301, 50 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не вірно визначено правовий характер спірних правовідносин, нездійсненно всебічне та повне дослідження наданих доказів. Судом при ухваленні рішення помилково застосовано строк позовної давності у якості підстави для відмови у задоволенні позовних вимог та залишено поза увагою обставини для звернення з позовом в порядку регресу, що призвело до відмови в позові.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що сплив строку позовної давності не застосовувався судом в якості підстави для відмови в задоволенні позову.

Судом вже розглядався спір про стягнення з нього шкоди в порядку регресу, за результатом якого рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2015р. відмовлено в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися правовідносини, які підпадають під дію поняття «суброгація», та не підлягають застосуванню норми права, які регулюють правовідносини з регресу.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_3, є ОСОБА_5; автомобілю Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2, - ОСОБА_3.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2014 р. встановлено, що 23 квітня 2014 р. о 9 год. на перехресті вулиць 40 років Радянської України та Магара в м. Запоріжжі ОСОБА_3, керуючи автомобілем Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2, проїхав на червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого були пошкоджені автомобілі.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси страхувальника ОСОБА_5, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_3, були застраховані позивачем - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" згідно договору добровільного страхування наземного транспорту від 29 листопада 2013 р. (а.с. 28-35), а цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 щодо забезпеченого автомобілю Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" згідно страховому полісу від 27 лютого 2014 р.

Згідно страховому акту від 19 травня 2014 р. сума страхового відшкодування власнику автомобіля Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_5 становить 59 301,50 грн., яка платіжним дорученням від 19 травня 2014 р. сплачена позивачем.

ПрАТ "СТ "Іллічівське", яким застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 щодо забезпеченого автомобілю Mitsubishi, сплатило позивачу в порядку регресу 50 000 грн. в межах ліміту відповідальності страховика. Решта виплаченого ОСОБА_5 страхового відшкодування в сумі 9 301,50 грн. не відшкодована.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2015 р. відмовлено у задоволені позову ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Цим позовом страхова компанія просила стягнути з відповідача 19 668,97 грн. - різницю між фактичним розміром шкоди (59 301,50) і страховим відшкодуванням (39 632,53), сплаченим позивачеві ПрАТ "СТ "Іллічівське".

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність вказаного судового рішення не є підставою для закриття провадження у цій цивільній справі, оскільки предмет цих позовів є відмінним.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підстави для стягнення з відповідача зазначеної суми в порядку регресу відсутні, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються застосуванням суброгації та не дають підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 1191 ч.1 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позову, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначені підстави для подачі страховиком регресного позову після виплати страхового відшкодування. Однак підстави, з яких позивач звернувся до суду з позовом про стягнення різниці між виплаченим страховим відшкодуванням з винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, відсутні.

Згідно роз'ясненням, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. "Про деякі питання застосуваннями судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відносини регресу стосуються тих випадків, коли саме зобов'язання змінюється, проте перехід прав не відбувається. Регрес має місце, коли фактично одне зобов'язання було виконано, а на його місці з'явилось інше. Дані відносини будуть регулюватись ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Доводи апеляційної скарги про те, що судом помилково застосовано строк позовної давності у якості підстави для відмови у позові є безпідставними, оскільки судом першої інстанції не застосовувся строк позовної давності в якості підстави для відмови в позові.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: