Справа № 352/960/17
Провадження № 22-ц/779/832/2018
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В.,Максюти І.О. секретаря Капущак С.В.

спредставників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про стягнення завданої матеріальної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Тисменицького районного суду від 24 травня 2018 року, постановлену суддею Гургула В.Б. у м. Тисмениці,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 3 жовтня 2017 року

08 червня 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд до до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про стягнення завданої матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що він 11 травня 2011 року передав ОСОБА_6 в борг 50000 дол. США зі сплатою 3% місячних з кінцевим терміном повернення 10 травня 2012 року, про що була складена розписка. Гарантом за даним зобов'язанням виступив ОСОБА_1 У зв'язку неналежним виконанням зобов'язання, рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2016 року його позов задоволено і стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_6, ОСОБА_9та ОСОБА_1 борг в розмірі 50000 дол. США (що в еквіваленті 1283000 грн) та 3 % за кожен місяць прострочення виконання зобов'язання в сумі 2307562 грн, а всього 3590562 грн. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2017 року скасоване рішення Івано-Франківського міського суду та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за договором позики в розмірі 50000 дол США (що в еквіваленті 1283000 грн) та 3 % за кожен місяць прострочення виконання зобов'язання в сумі 2307562 грн, а всього 3590562 грн. Посилаючись на те, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, просив стягнути на його користь із ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 2080000 грн.

Ухвалою Тисменецького районного суду від 09 червня 2017 року накладено арешт на грошові кошти і майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності у межах суми заявленого позову, що становить 2080000 грн.

Ухвалою Тименицького районного суду від 24 травня 2018 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про стягнення завданої матеріальної шкоди. Скасовано заходи забезпечення застосовані ухвалою Тисменецького районного суду від 09 червня 2017 року в частині накладення арешту на майно.

На дану ухвалу представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що позивачем не допущено повторної неявки у судове засідання, оскільки після скасування ухвали Тисменицького районного суду від 15 березня 2018 року про зупинення провадження у даній справі і направлена справи для продовження судового розгляду перше засідання призначене на 24 травня 2018 року. Крім того, неявка в судове засідання на 24 травня 2018 року є поважною причиною, так як позивач ОСОБА_4 перебував закордоном і не отримував повістки про явку у судове засідання, що підтверджується ксерокопією закордонного паспорту, а його представник ОСОБА_5 знаходилась на амбулаторному лікуванні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити скаргу.

Представники ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнали, вважають оскаржувану ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_4 24 травня 2018 року не з'явися в судове засідання для прийняття участі у розгляду цієї справи і не подав заяви про розгляд справи у його відсутності.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1,5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про стягнення завданої матеріальної шкоди.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 15 березня 2018 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року ухвалу Тисменицького районного суду від 15 березня 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконання вимог апеляційного суду щодо продовження розгляду справи, 24 травня 2018 року розгляд цієї справи не відбувся і повторно дана справа до розгляду не призначалась, тому не було підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4

Відповідно ч.ч.1,2 ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.ч.1,10,11 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Скасовуючи заходи забезпечення позову і допускаючи до негайного виконання оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував і не звернув уваги на те, що на ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову у встановленому законом строки подана апеляційна скарга. Отже заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили оскаржуваної ухвали.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги, що приписами ст. 430 ЦПК України не передбачено допущення до негайного виконання ухвали суду про залишення без розгляду позовної заяви, чи скасування заходів забезпечення позову.

За змістом п.п.1,3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам зазначеного закону, тому підлягає скасуванню з направлення справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 24 травня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 19 червня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Л.В.Василишин

І.О.Максюта