Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

місто Київ

справа № 754/6342/16-ц

провадження № 61-3475св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.

учасники справи:

позивач (заявник) - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року у складі судді Мальченко О. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Головачова Я. В., Вербової В. М., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 травня 2011 року № CL114242 у розмірі 68 757, 22 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 31 травня 2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № CL114242, відповідно до якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 82 119,05 грн, зі сплатою 25 % річних строком до 25 травня 2017 року. 18 лютого 2014 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладено угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором від 31 травня 2011 року № CL114242, відповідно до умов якої сторони погодили, що станом на 18 лютого 2014 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором становить 94 739, 11 грн. Згідно з пунктом 2.1 угоди позичальник зобов'язаний у період з 18 лютого 2014 року до 18 січня 2016 року сплатити кредитору грошову суму в розмірі 66 317, 38 грн. Проте взяті на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості позичальник не виконав. Посилаючись на зазначене, ПАТ "Універсал Банк" просило стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 68 757, 22 грн.

Як на правові підстави позову банк посилався на статті 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року позов ПАТ "Універсал Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2011 року № CL114242 у розмірі 68 757, 22 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що ОСОБА_3 належним чином прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у відповідача перед ПАТ "Універсал Банк" утворилась заборгованість у розмірі 68 757, 22 грн. Відповідно до вимог закону позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, при цьому не звільняється від відповідальності за неможливість виконання цього зобов'язання, а тому суд задовольнив позов банку повністю.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що оскільки відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на стягнення грошових коштів з боржника й обґрунтовано задовольнив позовні вимоги банку. Стосовно посилання в апеляційній скарзі на наявність рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором № CL114242 суд дійшов висновку, що звернення до третейського суду та наявність відповідного рішення не позбавляло банк права на звернення до суду із цим позовом.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просив скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що судами не було надано оцінку пункту 4 угоди про припинення зобов'язань за кредитним договором від 31 травня 2011 року № CL114242, згідно з яким сторони погодили встановити новий порядок розгляду спорів за основним кредитним договором. Всі вимоги, які виникають при виконанні основного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року позов банку до ОСОБА_3 з тих самих підстав, про той самий предмет по справі №214/15 задоволено, стягнуто з заявника суму кредитної заборгованості за договором № CL114242 у розмірі 77 363, 39 гривень. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 122 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року) суд повинен був відмовити у відкритті провадження. Окрім цього, у зв'язку зі сплатою відповідачем 7 736, 34 гривень в рахунок виконання рішення третейського суду, відповідно до пропозиції банку по врегулюванню заборгованості ОСОБА_3 запропоновано умови прощення боргу, за якими у разі оплати 30 960, 00 грн до 25 березня 2017 року залишок заборгованості буде вважатись сплаченим. 24 квітня 2015 року заявник сплатив заборгованість за кредитом у розмірі 1 290, 00грн, у зв'язку із чим станом на 05 грудня 2016 року заборгованість заявника перед банком складала 29 670, 00 грн.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Універсал Банк" просило відхилити касаційну скаргу, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. В обґрунтування посилалось на те, що умови згаданої пропозиції клієнтом не виконувались, у зв'язку із чим вона втратила свою силу. Окрім цього зазначені докази не були надані під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, заявник не надав доказів поважності неможливості подання цих доказів у суді апеляційної інстанції, у засіданні якого брав особисту участь. Стосовно доводів заявника про наявність рішення третейського суду зазначив, що відповідно до законодавства третейським судам не підвідомчі спори, в яких стороною виступає споживач послуг банку, тому позивач може стягнути заборгованість за кредитним договором лише у місцевому загальному суді.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 12 квітня 2017 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду 23 січня 2018 року.

Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України 2004 року, відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 31 травня 2011 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № CL114242, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 82 119, 05 грн зі сплатою 25 % річних строком до 15 травня 2017 року на погашення існуючої заборгованості за договором про видачу та використання кредитних карток № VG5938 від 23 травня 2008 року, за яким випущена кредитна картка № 268017.

У пункті 5.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язується щомісячно в дату сплати щомісячних платежів, а саме 15 числа кожного місяця, здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок позичальника, зазначений у пункті 3.1 цього договору.

18 лютого 2014 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладено угоду про припинення зобов'язань за договором № CL114242 від 31 травня 2011 року, відповідно до умов якої сторони визнали, що станом на 18 лютого 2014 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за основним договором становить 94 739, 11 грн.

Підписанням цієї угоди сторони погодили можливість припинення зобов'язань позичальника за основним договором за умови сплати останнім у період з 18 лютого 2014 року до 18 січня 2016 року грошових коштів в розмірі 66 317, 38 грн у передбаченому угодою порядку.

Згідно з пунктом 2.2 угоди протягом періоду, вказаного у пункті 2.1 цієї угоди, за користування кредитними коштами (без порушення строку/термінів сплати всієї суми та/або частини кредиту та/або у разі порушення таких строку/термінів погашення кредиту) позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти у розмірі 0,0001% річних.

Відповідно до пункту 3 цієї угоди прощення боргу вважається таким, що відбулось лише після фактичного виконання позичальником умов, передбачених пунктами 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 цієї угоди та з моменту підписання обома сторонами. У випадку прострочення позичальником сплати хоча б одного платежу та/або неналежного виконання ним своїх зобов'язань згідно з пунктом 2.1 цієї угоди з першого дня такого прострочення та/або неналежного виконання автоматично втрачають чинність пункти 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 цієї угоди, а інші умови цієї угоди та основного договору зберігають чинність протягом строку дії основного договору, а позичальник зобов'язується виконувати свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі і надалі.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 20 квітня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 68 757, 22 грн.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умов договору й вимог ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статі 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши наявність та розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором.

Стосовно доводів заявника про прощення банком частини боргу, внаслідок чого розмір його заборгованості складає 29 670, 00 грн, Верховним Судом враховано, що умови банку щодо врегулювання заборгованості, внаслідок яких позичальник мав сплатити тільки 50 % заборгованості, діяли тільки за умови сплати позичальником 30 960, 00 грн у строк до 25 березня 2017 року. Оскільки залишок заборгованості заявником не сплачений у відповідні строки та розміри, прощення частини боргу на умовах, запропонованих банком, не відбулось.

У частині доводів скарги щодо наявності рішення третейського суду за позовом банку за тих самих підстав, про той самий предмет Верховний Суд зробив такі висновки.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом України від 3 лютого 2011 року № 2983-VI), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Універсал Банк" суми заборгованості ухвалено 27 лютого 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору фактом його підписання позичальник підтверджує факт отримання до дати підписання цього договору від кредитора у письмовій формі інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, як це вимагає законодавство про захист прав споживачів

Отже, враховуючи, що рішення третейського суду прийняте не у межах його компетенції, це не позбавляло права банку на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості у загальному порядку.

З огляду на зазначене Верховний Суд вважає необґрунтованими ці доводи заявника, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді С. О. Карпенко

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик