справа №619/626/16-ц
провадження №6/619/39/18
Ухвала

04 квітня 2018 року м.Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М.,

ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

боржник: ОСОБА_1;

стягувач: ОСОБА_2;

державний виконавець: Мєрємєря Вікторія Павлівна.

Питання, що вирішуються ухвалою.

23.03.2018 до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло начальника Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області Мозгового Ю.В. про затвердження мирової угоди від 19 грудня 2017 року, укладеної між сторонами виконавчого провадження №55365270 боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_2, згідно умов якої боржник визнає, що його заборгованість перед стягувачем на момент укладення мирової угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження та становить суму в розмірі 91500,24грн. Боржник зобов'язується добровільно, на умовах, встановлених цією мировою угодою, передати у власність стягувачу, 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1363га, кадастровий номер НОМЕР_1 за цільовим призначенням для обслуговування будівлі магазину з підсобними приміщеннями, за адресою: АДРЕСА_1 що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 21.10.2010 за №85, за ціною в сумі 91500,24грн. Стягувач, в свою чергу бере на себе зобов'язання прийняти 1/3 частину зазначеної земельної ділянки за ціною в сумі 91500,24грн, згідно з діючим законодавством України. Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій щодо іншого майна боржника.

У судове засідання представник ОСОБА_2 та державний виконавець Мєрємєря В.П. не з'явилися, надавши заяви про затвердження мирової угоди та проведення судового засідання без їх часті.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, повідомлявся за адресою: АДРЕСА_2 однак судова повістка повернута до суду.

Відповідно до ч.2 ст.434 ЦПК України питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Частиною 3 ст.434 ЦПК України встановлено, що суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що на виконанні у державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області Мєрємєрі В.П. перебуває виконавче провадження №55365270, відкрите 12.12.2017 на підставі виконавчого листа №619/626/16-ц від 13.07.2016, виданого Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 91500,24грн

19 грудня 2017 року між боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_2 укладена мирова угода, посвідчена приватним нотаріусом Харківського РНО Гаражою Н.П., згідно умов якої боржник визнає, що його заборгованість перед стягувачем на момент укладення мирової угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження та становить суму в розмірі 91500,24грн. Боржник зобов'язується добровільно, на умовах, встановлених цією мировою угодою, передати у власність стягувачу, 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1363га, кадастровий номер НОМЕР_1 за цільовим призначенням для обслуговування будівлі магазину з підсобними приміщеннями, за адресою: АДРЕСА_1 що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 21.10.2010 за №85, за ціною в сумі 91500,24грн. Стягувач, в свою чергу бере на себе зобов'язання прийняти 1/3 частину зазначеної земельної ділянки за ціною в сумі 91500,24грн, згідно з діючим законодавством України. Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій щодо іншого майна боржника. Боржник і стягувач домовилися, що будь-які витрати, що виникатимуть після затвердження мирової угоди, покладаються на стягувача. Боржник і стягувач заявляються, що при укладенні цієї мирової угоди та в процесі виконання її мов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб.

20.12.2017 на адресу Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області надійшла заява ОСОБА_2, в якій просить передати мирову угоду на затвердження до Дергачівського районного суду Харківської області.

Тобто, предметом мирової угоди є передача частини нерухомого майна, яке належить боржнику, що не є предметом спору та предметом примусового виконання рішення суду.

Згідно вимог ч.1 ст.434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Як передбачено ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до приписів п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Таким чином ухвала про визнання мирової угоди постановляється лише, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи мирової угоди вона є підставою виникнення прав та обов'язків між її сторонами.

Так, з Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.10.2010 вбачається, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 24.06.2008 ОСОБА_1 придбав у власність земельну ділянку площею 0,1363га за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування будівлі магазину з підсобними приміщеннями.

При цьому, суду не надано даних щодо права власності земельної ділянки та розташованого на зазначеній земельній ділянці магазину, станом на момент звернення з поданням до суду.

Крім того, суду не надано відомостей щодо відсутності заборон на відчуження вказаного майна.

До того ж, суду не надано доказів на підтвердження факту, що дана земельна ділянка не була придбана ОСОБА_1 у шлюбі, оскільки згідно положень Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), тому такий перехід права власності на спірне нерухоме майно до іншої особи беззаперечно порушує права дружини.

Набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване. За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Перехід права власності на нерухоме майно під час виконавчого провадження урегульоване положеннями Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що мирова угода, укладена між сторонами виконавчого провадження, за умовами якої передбачено перехід права власності на частину земельної ділянки, суперечить закону, оскільки виходить за межі правової природи договору позики, так як йдеться про виконання рішення про стягнення суми коштів, та може порушити права третіх осіб, а саме дружини ОСОБА_1, в разі її наявності, або власника магазину, дані про якого взагалі відсутні в матеріалах справи. Крім того, із тексту мирової угоди вбачається, що в ній відсутні взаємні поступки боржника та стягувача, на які вони йдуть.

Суд зазначає, що сторони вправі укласти відповідні правочини в добровільному порядку, звернувшись до органів нотаріату, сплативши при цьому відповідні збори та платежі, про що повідомлено судом присутніх сторін.

Суд не вправі підміняти інші державні органи, зокрема, виконувати функції нотаріуса.

Таким чином суд вважає, що відсутні підстави для визнання мирової угоди визначеного сторонами змісту.

Враховуючи, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали першої інстанції щодо затвердження мирової угоди, таким чином відмова в затвердженні мирової угоди оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 206, 207, 434 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні подання начальника Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області Мозгового Ю.В. про затвердження мирової угоди від 19 грудня 2017 року, укладеної між сторонами виконавчого провадження №55365270 боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Нечипоренко