Справа № 178/1867/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2018 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.

при секретарі Янченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення моральної шкоди, зобовязання привести будинок в первісний стан, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 09 березня 2014 року померла його та ОСОБА_2 / відповідач-1 / мати, ОСОБА_4, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 559189, виданим 11 березня 2014 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок, розташований по вул. О. Поля / Кірова /, 33 в с. Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області. Позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28 вересня 2016 року державним нотаріусом Криничанської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, спадкоємцями зазначеного майна є він та його брат відповідач-1, яким належить по ? частини кожному спадкового майна. Також позивач зазначає, що 28 вересня 2016 року його право власності на спадкове майно було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 16685572. Позивач зазначає, що в даному разі він та відповідач-1 є співвласники спадкового майна, тому по відношенню один до одного зобовязані погоджувати свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном і у звязку з цим повинні утримуватися від дій, що можуть перешкодити реалізації іншим співвласникам його повноважень, або суперечити закону. Так, з 2015 року та по теперішній час в будинку стала проживати ОСОБА_3 / відповідач-2 /, яка є рідною дочкою відповідача-1, крім неї у вказаному будинку проживав ОСОБА_6. 16 червня 2017 року відповідач-2 стала власником ? частки спірного будинку, тому на думку позивача вбачається, що з травня 2016 року по 16 червня 2017 року вона проживала там протиправно, оскільки в даному разі мала своє місце незгода позивача з її проживанням в даному будинку, на що ОСОБА_1 висловлював свою незгоду відповідачу-1 та відповідачці-2, але вказані незгоди були прийняті поза увагою, а крім того відповідачі почали в деякій мірі здійснювати перебудову будинку. Позивач зазначає, що згодом у нього зникла можливість потрапити до спірного будинку, оскільки відповідачі не дають ключа до вхідних дверей. У звязку з чим вважає, що йому було завдано моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень, яку просить стягнути з відповідачів солідарно. Зазначені обставини на думку позивача порушує його законні права й стала причиною звернення до суду з приводом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зобовязання ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у володінні та користуванні житловий будинком, який розташований по вул. О. Поля / Кірова /, 33 в с. Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, та надати ключі від вхідних дверей будинку, зобовязати ОСОБА_3 повернути будинок в стан, в якому він існував на час відкриття спадщини відповідно до плану будівлі, зазначеному в технічному паспорті на житловий будинок, виготовленого 11 червня 2010 року з відновленням розміру житлової площі в 33,9 кв. м. та демонтуванням ванної кімнати.

Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували та вказують, що перешкод у користуванні будинку позивачу ніхто не чинить, позивач самоусунувся від утримання будинку, тому будинок ремонтувався за рахунок відповідачів. За власний рахунок відповідачі обладнали в нежитловому приміщенні будинку ванну кімнату. Позивач ці переобладнання бачив. Тому відповідачі вважають вимоги позивача безпідставними і не підлягаючими задоволенню.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що достатньо довгий час знає ОСОБА_3, яка проживає у спірному будинку зі своїм цивільним чоловіком, ведуть спільне господарство, доглядають за даним будинком. Одного разу бачила як ОСОБА_1 приїхав до ОСОБА_3 додому та почали вести якісь розмови з приводу даного будинку.

Свідок ОСОБА_8 надав суду наступні пояснення, а саме, що є сусідом ОСОБА_3, наскільки йому відомо, у даному спірному будинку було переобладнано вхідні двері, шляхом їх переміщення на кілька метрів у бік. Інших обставин йому не відомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що після смерті ОСОБА_4, почались сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу розподілу житлового будинку. Ключі від вхідних дверей даного будинку перебували у неї та одного разу ОСОБА_2 забрав ці ключі але більше не повернув. Стверджує, що між сторонами склалась спірна ситуація з приводу даного будинку, та їй відомо, що ОСОБА_1 не пускають до даного будинку.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, бо у судовому засіданні встановлено, що 09 березня 2014 року померла ОСОБА_4, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 559189, виданим 11 березня 2014 року виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, яка доводилась матір'ю позивачу та відповідачу ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. О. Поля / Кірова /, 33 в с. Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області. На підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори 28 вересня 2016 року та 27 січня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частині кожен вказаного житлового будинку і господарським будівель, який за правилами ст. 356 ЦК України є їх спільною частковою власністю. Проте житловий будинок з господарськими будівлями в натурі не розділений. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Але всупереч ст. 358 ЦК України ОСОБА_2 без згоди позивача вселив в будинок свою дочку ОСОБА_3 та її співмешканця ОСОБА_6. Відповідачі без згоди позивача обладнали в будинку ванну кімнату. ОСОБА_3 проживає в будинку з 2015 року та по теперішній час. Крім неї у вказаному будинку проживав ОСОБА_6, який згодом виселився з будинку. Згідно договору дарування від 16 червня 2017 року ОСОБА_2 свою частину будинку подарував ОСОБА_3 Позивач зазначає, що у нього немає можливості потрапити до спірного будинку, оскільки відповідачі не дають ключа до вхідних дверей. Таким чином судом встановлено наявність перешкод, які відповідачі створили позивачу в реалізації позивачем свого передбаченого ст. 361 ЦК України права самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, та здійснення відповідачами права спільної часткової власності всупереч вимогам ст. 358 ЦК України. Тому суд вважає можливим задоволити позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_10 не чинити позивачу перешкод у користування житловим будинком з господарськими будівлями та надати позивачу ключі від вхідних дверей до будинку. Стосовно позовних вимог про повернення будинку в стан, в якому він існував на час прийняття спадщини відповідно до плану будівля шляхом відновлення житлової площі 33,9 кв.м та демонтажу ванної кімнати, суд вважає правомірними вказані вимоги в частині демонтажу ванної кімнати, що включає і відновлення розміщення вікон та дверей відповідно до плату будинку, відновлення житлової площі 33,9 кв.м непотрібно, оскільки житла площа будинку не змінювалась, а ванна встановлена в нежилому приміщенні будинку. Тому позовні вимоги в частині відновлення житлової площі будинку 33,9 кв. м задоволені бути не можуть.

Суд вважає встановленим, що відповідачами, які порушили право власності позивача на жилий будинок з господарськими приміщеннями шляхом вселення в будинок на переобладнання будинку без згоди позивача, ненадання ключів від будинку, позивачу завдані моральні збитки, пов'язані з неможливістю в повній мірі здійснювати право власності. Проте зважаючи на величину перенесених позивачем в зв'язку з цим переживань суд вважає можливим в порядку ст.ст. 22, 541, 1167 ЦК України стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 5000 грн. моральних збитків? а в решті позовних вимог про стягнення моральних збитків відмовити. А часткове задоволення позову покладає на відповідачів солідарний обов'язок по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 142 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Зобов'язати ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не чинити ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, перешкоди у володінні та користуванні розміщеним по вул.О.Поля, 33 в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області житловим будинком А-1, загальною площею 61,7 кв. м, з яких житлова площа складає 33,9 кв м; та господарськими будівлями літньою кухнею Б-1, навісом б-1, гаражем Б'-1, вбиральнею Т, хвірткою №1, брамою №2, парканом №3, та надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей до будинку.

Зобов'язати ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, привести житловий будинок по вул.О.Поля, 33 в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області в стан, в якому він існував на час відкриття спадщини 09 березня 2014 року шляхом демонтування ванної кімнати та відновлення розташування вікон та дверей згідно технічного паспорту на будинок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер 181511734, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 5000 грн. компенсації моральних збитків.

В задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер 181511734, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 1280 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_11

р