Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

04.04.2018 Справа №607/1477/18

04 квітня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- сторони в судове засідання не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою за №41 по вул. Лесі Українки, 18 в м.Тернополі.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є співвласником квартири за №41 по вул. Лесі Українки, 18 в м.Тернополі. Протягом останніх років відповідач не проживає за даною адресою, особистих речей в квартирі не має, житлом не цікавиться та не сплачує комунальних послуг. Добровільно знятись з реєстрації не бажає. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача порушує її право власності, просила позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце була належним чином повідомлена. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що квартира за №41 по вул. Лесі Українки, 18 в м.Тернополі належала на праві спільної сумісної власності по ? частки кожному ОСОБА_3Д, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11 вересня 1998 року, виданим Міським бюро технічної інвентаризації.

Як вбачається з договору дарування ? частини квартири від 03 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за №8345, ОСОБА_8, подарував ОСОБА_1 належну йому ? частку трикімнатної квартири за №41, житловою площею 37,8 кв.м., загальною 65,2 кв.м, що по вул. Л.Українки, 18 в м.Тернополі.

27 грудня 2013 року ОСОБА_3, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_1, подарував ОСОБА_9 належну йому ? частку трикімнатної квартири, що підтверджується договором дарування ? частини квартири від 27 грудня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за № 4774.

Дані факти також підтверджуються відмітками про вчинення даних договорів на звороті свідоцтва про право власності на житло від 11 вересня 1998 року.

Таким чином, власниками спірної квартири є ОСОБА_9 та ОСОБА_1, яким належить по 2/4 частки спірної квартири.

Згідно будинкової книги форми №10 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки за №326 від 23 січня 2018 року, виданої ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім» вбачається, що у квартирі за №41 по вул.Лесі Українки, 18 в м.Тернополі зареєстровані позивач, її колишній чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_9

Як вбачається з акту від 23 січня 2018 року, складеного комісією в складі інженера ОСОБА_10, майстра дільниці ОСОБА_11, паспортиста ОСОБА_12, ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за даною адресою, про що засвідчили також своїми підписами сусіди: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В силу вимог ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Встановлено, що позивач є співвласником спірної квартири, де зареєстрований відповідач.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач добровільно без поважних прчин не проживає у спірній квартирі більше року, не цікавиться житловим приміщенням, не приймає участі в його утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. У добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає.

Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за №41 по вул.Лесі Українки, 18 в м.Тернополі.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (вул.Лесі Українки, 18/41 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (вул.Лесі Українки, 18/41 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за №41 по вул.Лесі Українки, 18 в м.Тернополі.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 04 квітня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_16