ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 400/829/17

провадження № 22-ц/781/1340/18

Головуючий у суді І-ї інстанції Шаєнко Ю.В.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки і піклування: Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області, та Петрівська районна державна адміністрація Петрівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки і піклування: Петрівська районна державна адміністрація Петрівського району Кіровоградської області, та Чечеліївська сільська рада Петрівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки і піклування: Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області, та Петрівська районна державна адміністрація Петрівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його батьком, за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в даний час проживає разом з ним та його батьками в с. Нова Прага, Олександрійського району, Кіровоградської області.

Відповідач періодично забирала дитину до себе за місцем її проживання у с. Чечеліївка, Петрівського району, Кіровоградської області, однак умов для належного проживання та виховання дитини за місцем проживання нею не створено, вона є багатодітною матір'ю, проживає із співмешканцем, з травня місяця цього року зовсім не відвідувала сина.

Позивач вважає, що він спроможний забезпечити дитину всім необхідним, створити умови для проживання та розвитку дитини, тому просить визначити місце проживання дитини разом з ним, так як домовитися з відповідачем в добровільному порядку щодо визначення місця проживання сина не вдається.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки і піклування: Петрівська районна державна адміністрація Петрівського району Кіровоградської області, та Чечеліївська сільська рада Петрівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зустрічний позов вмотивовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в шлюбі не перебували, спільно не проживали, зустрічалися три місяці, мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 не бажав дитину та спочатку відмовився визнавати себе батьком, у зв'язку з чим ОСОБА_3 записана одинокою матір'ю малолітнього ОСОБА_4, відомості про батька у запис реєстрації про народження сина були внесені за її заявою.

На початку 2017 року, за проханням матері позивача, на підставі їх спільної заяви батьком ОСОБА_4 записали ОСОБА_2

27 травня 2017 року за її місцем проживання вперше приїхав ОСОБА_2 із своїми батьками, та обманом, без її на те згоди, змінили місце проживання дитини.

У зв'язку з цим 30 травня 2017 року відповідач зверталася до Олександрійського відділення поліції щодо повернення дитини до неї, однак допомоги не отримала.

31 травня 2017 року з цього ж питання вона звернулася до Петрівської РДА, на що отримала листа, в якому їй рекомендовано звернутися до суду.

Відповідач намагалася забрати дитину із дитячого садочка, проте вихователь заборонила бачитися із сином, повідомивши, що мати позивача наказала нікого до нього не підпускати.

Звернула увагу на те, їх малолітній син фактично проживає з бабою та дідом, а батько дитини невідомо де, не приймає участі у вихованні дитини та не цікавиться його життям.

Вказувала, що створила всі необхідні умови для проживання та гармонійного розвитку сина, окрім нього має ще трьох дітей, їх сім'я характеризується позитивно, у сина та вітчима склалися добрі стосунки.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року первісний позов залишено без задоволення. Зустрічний позов задоволено, визначено місце проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення його позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що позивачем жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною не чиниться, вона має можливість відвідувати сина у будь-який зручний для неї час.

Незважаючи на це, з травня по листопад 2017 року ОСОБА_3 жодного разу не відвідувала дитину, не надавала матеріальної допомоги в її утриманні, не надавала синові моральної підтримки та навіть не привітала з днем народження й не передала подарунку, що, вочевидь, пояснюється її зайнятістю підготуванням до пологів, народженням четвертої дитини та доглядом за нею.

За час розгляду справи в суді відповідачка лише декілька разів відвідувала ОСОБА_4. При цьому, сама дитина не висловлювала жодного наміру залишитися з нею на більш тривалий час, а тим більше переїхати до матері на постійне проживання.

Викладені обставини, на його погляд, свідчать про її формальне ставлення до дитини та постійну зайнятість доглядом за трьома іншими дітьми, які проживають з нею.

За час, протягом якого син проживає у його сім'ї, мати не приймала участі у житті ОСОБА_4, дитина відвикла від неї та на даний час не уявляє свого проживання поза його сім'єю.

Відзначає, що самостійного заробітку (доходів) відповідачка не має, проживає разом з чоловіком та трьома неповнолітніми дочками від трьох різних батьків у будинку, право власності на який було оформлене нею та її нинішнім чоловіком у рівних частках вже під час розгляду справи.

Вважає, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.17-19 т.2).

Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки і піклування, подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.38 т.2).

Петрівська районна державна адміністрація Петрівського району Кіровоградської області, як орган опіки і піклування подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника, просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін (а.с.41 т.2).

Чечеліївська сільська рада Петрівського району Кіровоградської області, як орган опіки і піклування подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника, просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін (а.с.43 т.2).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_3, яка заперечувала проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Як передбачає стаття 265 ЦПК України, яка регламентує зміст рішення суду, у вступній та резолютивній частині рішення зазначаються зокрема ім'я (для фізичних осіб) сторін.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд зазначав, що батьки дитини фактично виконують обов'язки щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного Кодексу України, але в інтересах дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю дитини - ОСОБА_3.

Такий висновок суду першої інстанції по суті спору є правильним.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 31.05.2017 року Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 6, 67 т.1).

В даний час дитина проживає у сім'ї позивача та його батьків: ОСОБА_7 і ОСОБА_8, в с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області.

Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитиниберуться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачем на підтвердження доводів щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з ним суду надано: - довідку-характеристику від 15 червня 2017 року за №2475 (а.с.8 т.1), згідно якої ОСОБА_2 проживає на території Новопразької селищної ради разом з батьком - ОСОБА_7, матір'ю - ОСОБА_8, та сином ОСОБА_4; - довідку № 57 від 31 травня 2017 року (а.с.10), згідно якої ОСОБА_8 зверталася за допомогою до Новопразької ЛАЗПСМ з лікувальною і профілактичною метою з внуком ОСОБА_4; - копію довідки про те, що ОСОБА_4 з 10..10.2017 року по 17.10.2017 року знаходився на амбулаторному лікуванню в Новопразької ЛАЗПСМ (а.с.104 т.1); - довідку від 20 червня 2017 року про те, що ОСОБА_2 на диспансерному обліку у лікаря психіатора та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.11,12 т.1); - дозвіл, наданий 12 липня 2017 року ОСОБА_8 на проживання її сина ОСОБА_2 та онука ОСОБА_4 в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14 т.1); - копію плану (схеми) житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.17-19 т.1); - довідку від 15 червня 2017 року за № 2477 про склад сім'ї ОСОБА_2 (а.с.20 т.1); - доручення від 19 жовтня 2017 року, надане ОСОБА_2 своїм батькам - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на виховання свого сина ОСОБА_4 (а.с.93 т.1); - пояснення вихователя Новопразького ДНЗ «Рукавичка» ОСОБА_9 про те, що 01.11.2017 року побачення із малолітнім ОСОБА_4 просили дві невідомі їй жінки, одна з яких представилась мамою хлопчика, проте мала інше прізвище, на що вона їм відмовила побачитися та забрати хлопчика, оскільки його бабуся ОСОБА_8 заборонила це (а.с.94 т.1); - довідку-характеристику ОСОБА_3 від 27 жовтня 2017 року (а.с.95 т.1), згідно якої остання з 2013 року проживала на території Новопразької селищної ради, 2017 року знята з реєстрації, не працювала, вихованню дітей приділяла мало уваги; - довідку від 03 листопада 2017 року згідно якої малолітній ОСОБА_4 відвідує Новопразький ДНЗ «Рукавичка» з 01 серпня 2017 року (а.с.96); - копії товарних чеків на придбання велосипеда, канцтоварів, дитячих пелюшок, та інших дитячих речей (а.с.100-102 т.1); - копію акта обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_4 (а.с.103 т.1); - копію довідки-характеристики на ОСОБА_2 (а.с.195,221 т.1), згідно якої останній проживає на території Новопразької селищної ради, працює охоронцем у ТОВ «УкрАгроКом», заяв і скарг на нього не надходило, компрометуючими даними виконком не володіє; - довідку про доходи від 11.04.2018 року (а.с.196, 220 т.1), згідно якої ОСОБА_2 з 03.02.2018 року працює охоронником в ТОВ «УкрАгроКом» і його дохід в період з 03.02. 2018 року по 31.03.2018 року складають 715038 грн. (а.с.220 т.1); - копію заповіту (а.с.197) - висновок органу опіки і піклування -Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 10.05.2018 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_2, бабусею та дідусем (а.с.218- 219 т.1).

Судом допитані свідки: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які підтвердили те, що малолітня дитина - ОСОБА_4 проживає в батьком - ОСОБА_2 в сім'ї бабусі та дідуся, які піклуються про дитину та забезпечують його всім необхідним.

На підтвердження обставин, на які відповідач посилалась у своєму зустрічному позові, ОСОБА_3 надала до суду: - копію свідоцтва про шлюб (а.с.152 т.1), згідно якого між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 07 грудня 2017 року зареєстровано шлюб, нею змінене прізвище на ОСОБА_13; - довідку № 575 від 16 лютого 2018 року про те, що ОСОБА_3 придбала будинок в АДРЕСА_2, документи в даний час не переоформлені (а.с.154 т.1); - довідку про склад сім'ї та місце проживання (а.с.68, 74 т.1), відповідно до якої ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_2, її склад сім'ї складає: співмешканець (чоловік) - ОСОБА_13, дочки - ОСОБА_14 та ОСОБА_15, син - ОСОБА_4; - довідку про те, що малолітній ОСОБА_4 22.05.2017 року був зарахований до Чечелівського ДС «Сонечко», але з 26.05.2017 року дитячий садочок не відвідує (а.с.69-70 т.1); - копію талона-повідомлення №27 СРПП Петрівського ВП від 05.06.2017 року про прийняття заяви ОСОБА_3 (а.с.71 т.1); - копію відповіді Петрівського відділення поліції на заяву ОСОБА_3 щодо повернення їй сина ОСОБА_4, якого забрав батько ОСОБА_2, з рекомендацією звернутися до суду (а.с.155 т.1); - копію відповіді начальника служби у справах дітей від 26.06.2017 року (а.с.72 т.1), згідно якої, ОСОБА_3 зверталася до Петрівської РДА щодо проживання малолітнього ОСОБА_4 з його батьком, та повідомлена про те, що відповідно акту умови проживання задовільні, рекомендовано вирішити питання визначення місця проживання дитини, звернувшись до суду; - акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 (а.с.75-77 т.1); - довідку про наявність земельної ділянки (а.с.78); - довідку про доходи ОСОБА_13 від 23.10.2017 року (а.с.79 т.1), згідно якої останній працює водієм в ТОВ «Чечеліївське» і його дохід в період з 01.04. 2016 року по 30.09.2017 року складає 43 636,07 грн.; - довідку-характеристику ОСОБА_3 (а.с.80 т.1), згідно якої сім'я відповідача переїхала в с. Чечелівка в жовтні 2016 року, купили без оформлення права власності житловий будинок, в якому проживають, ОСОБА_3 займається вихованням дітей, проявила себе як турботлива мати, хороша господиня, привітлива сусідка, шкідливих звичок немає, скарги до сільської ради не надходили; - характеристику на ОСОБА_13 (а.с.81 т.1), який характеризується з позитивної сторони; - характеристику на доньку ОСОБА_14 з Чечелівської ЗОШ І-ІІІ ступеня (а.с.82 т.1), характеризується позитивно; - довідки про те, що ОСОБА_3 до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, отримує одноразову допомогу при народженні дитини з 01.07.2017 року по 30.09.2020 року (а.с.163-166 т.1); - копію договору купівлі - продажі від 24.04.2018 року, згідно якого чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_13 придбав будинок АДРЕСА_2 (а.с.200-201 т.1); - довідку про реєстрацію місця проживання особи про реєстраію ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.203 т.1); - рішення № 2 комісії з питань захисту прав дитини Петрівської РДА від 30 жовтня 2017 року (а.с.167), згідно якого вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з матір'ю ОСОБА_3; - висновок від 06.11.2017 року Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_3 (а.с.156- 158 т.1).

Судом встановлено, що малолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з народження проживав та знаходився на повному утриманні матері ОСОБА_3, в квітні 2017 року за спільною заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останнього записано батьком малолітнього ОСОБА_4 та змінено прізвище на ОСОБА_2, що не заперечувалося учасниками справи, та підтверджується копією медичної картки малолітнього (а.с.43-59 т.1), довідкою Чечелівського ДДНЗ «Сонечко» (а.с.69 т.1).

З травня 2017 року малолітній ОСОБА_4 проживає в сім'ї ОСОБА_2, що не заперечувалося учасниками справи.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 характеризуються з позитивної сторони, що підтверджується довідками-характеристиками (а.с.80,195 т.1), мають задовільні матеріальні та побутові умови, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов (а.с.75,78,103 т.1), довідками про доходи (а.с.79,196 т.1).

Доводи позовної заяви про те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про його здоров'я, не приділяє дитині належної уваги, у неї відсутні належні умови для проживання дитини, що визначення місця проживання їх спільного сина з ним відповідатиме інтересам дитини, не грунтуються на доказах, є суперечливими.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 сам особисто не займається вихованням свого сина, не піклується про нього і стан його здоров'я, передав це право своїм батькам - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується дорученням (а.с.93 т.1), та довідкою Новопразької ЛАЗПСМ від 31 травня 2017 року № 57, відповідно до якої бабуся ОСОБА_8 зверталася за допомогою з лікувальною і профілактичною метою з внуком ОСОБА_4 Визнав батьківство щодо малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, лише у квітні 2017 року.

Крім того, ОСОБА_2 та його батьки чинять перешкоди у спілкування малолітнього ОСОБА_4 з його матір'ю ОСОБА_3, що підтверджується зокрема поясненнями вихователя Новопразького дошкільного навчального закладу «Рукавичка», який на даний час відвідує дитина (а.с.94 т.1)., обманом залишили дитину на постійне проживання у своїй сім'ї, що стало приводом для звернення позивача до правоохоронних органів та органів опіки і піклування.

Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В матеріалах справи наявний висновок від 10.05.2018 року Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як орган опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_2, бабусею та дідусем (а.с.218- 219 т.1). Однак, доводи такої доцільності органом опіки і піклування належним чином не вмотивовано та необґрунтовано, жодним чином не відображено, на підставі яких документів орган опіки та піклуваннядійшов такого висновку.

Так, необгрунтовано у висновку зазначено, що мати - ОСОБА_3 є одинокою матір'ю, тому своєю поведінкою не може бути позитивним прикладом для дітей, не працює, проживає за рахунок державної соціальної допомоги на дітей та коштів які заробляє із співмешканцем, не має зареєстрованого на праві власності або користування житла, тривалий час вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться його життям та розвитком, що одежа, їжа та наявність належних умов для проживання батька дитини, що є підставою для визнання за доцільне визнати місце проживання малолітнього з його батьком.

Також, в матеріалах справи наявний висновок від 06.11.2017 року Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_3 (а.с.156- 158 т.1). Висновок вмотивовано тим, що відповідно до акту обстеження умов проживання складеного службою у справах дітей Олександрійської райдержадміністрації від 02 червня 2017 року умови проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1, задовільні, в кімнатах належний санітарний стан, наявна необхідна кількість продуктів харчування, опалення пічне, кімнати облаштовані необхідною кількістю меблів, дитина має місце для спання та гри, достатня кількість іграшок, одяг, взуття. Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_3, складеного представниками Чечеліївської сільської ради Петрівського району 31 жовтня 2017 року, сім'я проживає у будинку, який придбали без виготовлення свідоцтва на право власності, санітарний стан житла задовільний. Мати займається вихованням дітей, піклується про збереження їх життя та здоров'я. Для менших дітей виділена окрема кімната, для сина ОСОБА_4 виділене окреме ліжко. В наявності одяг, предмети гігієни, є продукти харчування. Характеризується ОСОБА_3 позитивно. Необхідно врахувати вік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, наявність у нього трьох сестер, та доцільність збереження відносин між ними.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту неналежного ставлення ОСОБА_3 до виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Відповідно до частин другої, восьмої-десятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи викладене, повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи, зібрані докази і давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір'ю.

При цьому суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю і визначив місце її проживання, виходячи саме з якнайкращих інтересів дитини, врахував доцільність збереження родинних відносин між малолітнім ОСОБА_4 та його трьома рідними сестрами.

Розглядаючи зазначений позов, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

В той же час, судом першої інстанції при визначенні місця проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю дитини - ОСОБА_3 не враховано, що відповідач ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу з 07 грудня 2017 року змінила своє прізвище на «ОСОБА_3», замінила паспорт, прізвище судом зазначене неправильно, питання щодо виправлення описки (помилки) не вирішене.

Вказані недоліки судового рішення можуть вплинути на його виконання.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржене судове рішення - зміні з підстав, передбачених ч. 4 ст. 376ЦПК України, з викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції, азначивши правильне прізвище відповідача «ОСОБА_3 (ОСОБА_3)».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року змінити.

Виклавши резолютивну частину в такій редакції:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки і піклування: Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області, та Петрівська районна державна адміністрація Петрівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки і піклування: Петрівська районна державна адміністрація Петрівського району Кіровоградської області, та Чечеліївська сільська рада Петрівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 30 липня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.А. Письменний

О.І. Чельник