Справа № 520/2324/18
Провадження № 2/520/3996/18
19.06.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,
секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,
26.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 що був зареєстрований відділом РАГС Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №15 від 27.01.2003 року. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, сторони домовились щодо утримання, виховання та визначення місця проживання сина з матір'ю. Оскільки подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливі, позивач звертається до суду із позовом.
Ухвалою від 02.04.2018 року провадження у справі відкрито.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України (court.gov.ua), будь-яких заяв суду не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено судом, 27.01.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, актовий запис №15, що слідує зі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_6 виданого відділом РАГС Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області /а.с.17/.
Від шлюбу у сторін є син:
-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №56 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7, виданого 09.03.2004 року Ясинуватським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції).
Шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час не заявляють, місце проживання сина за домовленістю сторін визначено з матір'ю ОСОБА_1
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
Оскільки шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.
Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України.
Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин.
За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1».
Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_2».
Визначити місце проживання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з матір'ю ОСОБА_1
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Васильків О. В.