АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції:Чередніченко Н.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24 травня 2018 року

в цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_3, третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надмірно виплачених коштів ,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації (далі - Управління) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплачених коштів державної допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що 17 листопада 2014 року відповідач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про взяття його та його дружини на облік, як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг.

При цьому, відповідача було попереджено про те, що грошова допомога для покриття витрат на проживання не призначається, якщо він або будь-хто з членів її сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія.

Підписуючи заяву на отримання допомоги, ОСОБА_3 підтвердив достовірність наданої інформації про те, що він та члени його сім'ї не мають у власності такого житла.

Рішеннями від 19.11.2014 року відповідачу та його дружині було призначено грошову допомогу на період з 17.11.2014 року по 16.05.2015 року в розмірі 442 грн., загальний розмір на сім&q?ід;ю було призначено 884 грн.

Разом і з цим, згідно інформаційної довідки № 91710338 від 11.07.2017 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів майна щодо суб'єкта за РНОКПП (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) Управлінням виявлено, що відповідач має на праві приватної спільної часткової власності 1/5 квартири загальною площею 117,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності від 17.07.2008 року.

Відповідач не повідомив Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про цю обставину, що впливає на виплату щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасового окупованої території та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг.

Посилаючись на те, що оскільки відповідачу на праві власності належить частина квартири, що розташована в регіоні іншому, ніж тимчасово окупована територія, він не мав права на таку допомогу, однак повернути безпідставно отримані грошові кошти не бажає, позивач просив стягнути з відповідача 5 288.79 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 24.05.2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 5 288.79 грн. надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права,неповноту з&q? ;ясування обставин, що мають значення для справи та помилковість висновків суду. Зазначає, що позивачем не доведено недобросовісність його дій при зверненні із заявою про надання щомісячної адресної допомоги, заява заповнювалася на наданому бланку, мала певну друковану форму, в якій не було зазначено про необхідність внесення відомостей щодо наявності в нього іншого житла на території України, що перебувало з 2008 року в його власності у розмірі 1/5 частки квартири.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, володіючи житловим приміщенням, яке розташоване у м. Борщів Тернопільської області, не повідомив про це позивача, звертаючись за адресною допомогою, тобто діяв недобросовісно, що є підставою для повернення надмірно перерахованих сум грошової допомоги на підставі статей 1212, 1215 ЦК України

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається зі змісту ч.ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми - через законного представника.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг»(Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (пункт 5 Порядку № 505).

У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505 вирішується уповноваженим органом, який зобов'язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення.

Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття уповноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов'язку перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 17 листопада 2014 року та 19 червня 2017 року відповідач, який зареєстрований в АДРЕСА_3, і його дружина - ОСОБА_4, зареєстрована в АДРЕСА_2, зверталися до Управління із заявами про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішеннями Управління від 19 листопада 2016 року така допомога була їм призначена з 17.11.2014 року по 16.05 2015 року у розмірі по 442 грн. кожному щомісячно і за цей період виплачено 5 288.79 грн..

При цьому із змісту поданої відповідачем 17.11.2014 року заяви, заповненої ним на печатному бланку, виданому працівниками позивача, убачається, що в ній відсутня графа стосовно зобов&qule;язання вказати про наявність у будь-кого з членів родини у володінні, в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України, іншого житла (а.с.16) і позивачем відповідні перевірки, що є його обов&quuo;язком, не проводилися, а відтак не можна дійти беззаперечного висновку про недобросовісність дій відповідача щодо неповідомлення позивача про наявність у нього у власності 1/5 частини квартири у Тернопільській області.

Разом із цим за результатами проведеної перевірки та даних інформаційної довідки № 91710338 від 11.07.2017 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів майна щодо суб'єкта за РНОКПП (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) Управлінням з&q?ме;ясовано, що відповідачу належить на праві власності 1/5 частка у спільній частковій власності на квартиру загальною площею 117,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності від 17.07.2008 року. З огляду на встановлене 13.07.2017 року Управлінням прийнято рішення № 52, яким відповідачу відмовлено у виплаті грошової допомоги та листом від 14.07.2017 року за № 100/06-6605 запропоновано повернути надмірно перераховану допомогу.

Питання щодо повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Наведений у пункті 11 Порядку № 505 перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, Порядком № 505 не передбачено.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

У статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

З огляду на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження недобросовісності набувача, відсутні підстави для стягнення з останнього виплаченої йому за рішенням Управління допомоги за період з 17.11.2014 року по 16.05 2015 року у розмірі 5 288.79 грн..

За викладених обставин рішення суду підлягає скасуванню з підстав визначених ч.1 ст.376 ЦПК України з постановленням нового про відмову у задоволенні позову,а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24 травня 2018 року скасувати та постановити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_3,третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надмірно виплачених коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач :

Судді :