Провадження № 2/200/4396/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» березня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та зміну розміру аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та зміну розміру аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.09.2001 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань щодо утримання дітей станом на 31 серпня 2017 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 12225,80 грн. Згідно з положеннями ст. 196 СК України відповідач повинен нести відповідальність у вигляді сплати неустойки за прострочення сплати аліментів, яка за розрахунками позивача складає 3663,55 грн. Позивач зазначає також, що у зв'язку з інфляційними явищами в країні, що мають місце за час після винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, та збільшенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з огляду на те, що син навчається у випускному класі, а донька часто хворіє, суми аліментів у розмірі 500 грн. на кожну дитину не вистачає для утримання дітей.

З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 25 серпня 2016 року по 01 вересня 2017 року в розмірі 3663,55 грн. Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь позивача на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2016 року у справі № 200/14713/16-ц, а саме: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно до його повноліття, на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн. щомісячно до її повноліття.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та зміну розміру аліментів на утримання дітей в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач 20.02.2018 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження позовних вимог. Стверджує, що грошові кошти, які надавав відповідач, позивач в більшій мірі витрачала на себе, ніж на дітей. Зазначає також, що позивачем не доведено вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів. В свою чергу, відповідач регулярно щомісяця надсилав гроші у розмірі 1000 грн. на банківську карту свого старшого сина ОСОБА_3, про що свідчать збережені банківські чеки. Вказує, що сума аліментів на утримання дітей, яка буде посильною для відповідача, скалдає 500 грн. у місяць на кожну дитину.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було укладено 15.09.2001 року, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується копією свідоцтв про народження.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2016 року у справі № 200/14713/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 500 грн. щомісяця на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, та в розмірі 500 грн. щомісяця на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до її повноліття.

Згідно розрахунку державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Бутенко О.М., станом на 31 серпня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 по виконавчому листу № 200/14713/16-ц складає 12225,80 грн.

Відповідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості..

Тобто, згідно з ч.1 ст.196 СК України, правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, зокрема, в постановах від 16.03.2016 року (Справа №6-2589), від 16.09.2016 року (Справа №6-300цс16).

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до вимог чинного законодавства, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей, а отже усвідомлює свій обов'язок виконувати таке рішення суду.

Разом з тим, відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження того факту, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з його вини, зокрема інформацію роботодавця щодо затримки виплати заробітної плати тощо.

Доводи відповідача, що ним виплачувалися аліменти на картку його сина ОСОБА_3, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до частини третьої вказаної статті, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Разом з тим, у відповідача є двоє неповнолітніх дітей, та ним не надано доказів, що хоча б якісь кошти були ним перераховані за вказаний період на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

З урахуванням наведеного, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасної сплати відповідачем аліментів за період з 25 серпня 2016 року по 01 вересня 2017 року.

Таким чином, з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 25 серпня 2016 року по 01 вересня 2017 року, виходячи з наступного розрахунку:

серпень 2016 року = 225,80 грн.*1%*6 днів = 13 грн. 55 коп.;

вересень 2016 року = 1000 грн.*1%*30 днів = 300 грн. 00 коп.;

жовтень 2016 року = 1000 грн.*1%*31 днів = 310 грн. 00 коп.;

листопад 2016 року = 1000 грн.*1%*30 днів = 300 грн. 00 коп.;

грудень 2016 року = 1000 грн.*1%*31 днів = 310 грн. 00 коп.;

січень 2017 року = 1000 грн.*1%*31 днів = 310 грн. 00 коп.;

лютий 2017 року = 1000 грн.*1%*28 днів = 280 грн. 00 коп.;

березень 2017 року = 1000 грн.*1%*31 днів = 310 грн. 00 коп.;

квітень 2017 року = 1000 грн.*1%*30 днів = 300 грн. 00 коп.;

травень 2017 року = 1000 грн.*1%*31 днів = 310 грн. 00 коп.;

червень 2017 року = 1000 грн.*1%*30 днів = 300 грн. 00 коп.;

липень 2017 року = 1000 грн.*1%*31 днів = 310 грн. 00 коп.;

серпень 2017 року = 1000 грн.*1%*31 днів = 310 грн. 00 коп.;

всього 3663 грн. 55 коп.

Таким чином, суд погоджується з розрахунком неустойки, наданим позивачем, та вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме:

-стан здоров'я та матеріальне становище дітей;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2018 рік" - установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, встановлений на даний час розмір аліментів у сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, які стягуються з відповідача на утримання його двох неповнолітніх дітей, не відповідає встановленим законом вимогам та є значно меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідачем не надано жодного доказу щодо його неспроможності сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, зокрема, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність тощо.

З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_2 не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власних дітей і сплати аліментів в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, який є достатнім для забезпечення дітям можливості нормального розвитку, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та зміну розміру аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 25 серпня 2016 року по 01 вересня 2017 року в розмірі 3663,55 грн.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2016 року у справі № 200/14713/16-ц, а саме: стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1)на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно до його повноліття, на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн. щомісячно до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску