Справа №173/36/18
Провадження №2/173/375/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4, про визнання права власності та зняття заборони на відчуження майна -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 з позовом про визнання права власності та зняття заборони на відчуження майна до відповідача ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4

31.01.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 16 березня 2018 року .

16.03.2018 року справа не розглядалась в зв'язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 27.03.2018 року

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зняти заборону відчуження належного йому нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, накладену верхньодніпровською державною нотаріальною конторою № 109/91 (83385-67) від 07.09.2001 року, в зв'язку з укладенням договору довічного утримання без номеру від 23.10.1991 року та вилучити вказаний запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 10 жовтня 1994 року він уклав з відповідачем нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір був посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_5Я, за реєстровим номером 2-3537. Під час укладення договору ним було сплачено відповідачу оговорену суму. 11.10.1994 року, згідно діючого на той час законодавства, на договорі було вчинено реєстраційний напис про реєстрацію права власності в БТІ «Конкурент» в книзі за № 4 за реєстровим № 510.

В період з 1994 року по теперішній час він користувався зазначеною вище квартирою. З боку колишнього власника до нього будь-яких претензій не було. Та з цього приводу ніхто не звертався до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу недійсним або про його розірвання..

Рішенням Верхньодніпровської міської ради назву вулиці Петровського було змінено на вул. Яблунева.

В жовтні 2017 року він вирішив продати зазначену вище квартиру. З вказаною метою через довірену особу він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації права власності на квартиру та отримання витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

24.11.2017 року він отримав відмову в державній реєстрації права власності. З вказаної відмови він дізнався, що здійснити державну реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_1 неможливо з тієї причини. Що державному реєстрі зареєстрована заборона відчуження вказаної квартири.

Перед цим 09.11.2017 року в КП «Верхньодніпровське БТІ» він отримав відповідь на запит, що станом на 31.12.2012 року на паперових носіях вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_3,, реєстровий № 4351 в книзі 1 в цілому на підставі договору купівлі-продажу посвідченому 21.05.1991 року реєстровий номер № 2-1236 Верхньодніпровською держнотконторою.

Також йому стало відомо про те. що заборона відчуження майна була накладена 07.09.2001 року Верхньодніпровською держнотконторою в зв'язку з укладенням 23.10.1991 року договору довічного утримання без номеру. Тобто на момент укладення договору купівлі-продажу 10.10.1994 року заборони на відчуження майна не було і йому стало відомо про це лише в 2017 році.

Крім того в договорі купівлі-продажу зазначена адреса нерухомого майна квартири: АДРЕСА_2/9/, тоді як фактична адреса квартири є м. Верхньодніпровськ вул. Яблунева (раніше Петровського) АДРЕСА_3.

Зазначені вище обставини порушують його право власності на нерухоме майно, що

й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику. Сторін. Відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 10 жовтня 1994 року позивач уклав з відповідачем нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір був посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_5Я, за реєстровим номером 2-3537. Під час укладення договору ним було сплачено відповідачу оговорену суму. 11.10.1994 року, згідно діючого на той час законодавства, на договорі було вчинено реєстраційний напис про реєстрацію права власності в БТІ «Конкурент» в книзі за № 4 за реєстровим № 510, що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

За доводами позивача період з 1994 року по теперішній час позивач користувався зазначеною вище квартирою. З боку колишнього власника до нього будь-яких претензій не було. Та з цього приводу ніхто не звертався до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу недійсним або про його розірвання..

Рішенням Верхньодніпровської міської ради назву вулиці Петровського було змінено на вул. Яблунева.

В жовтні 20017 року позивач вирішив продати зазначену вище квартиру. З вказаною метою через довірену особу він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно для реєстрації права власності на квартиру та отримання витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

24.11.2017 року позивач отримав відмову в державній реєстрації права власності. З вказаної відмови позивач дізнався, що здійснити державну реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_1 неможливо з тієї причини. Що державному реєстрі зареєстрована заборона відчуження вказаної квартири, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації.

Перед цим 09.11.2017 року в КП «Верхньодніпровське БТІ» позивач отримав відповідь на запит, що станом на 31.12.2012 року на паперових носіях вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_3, реєстровий № 4351 в книзі 1 в цілому на підставі договору купівлі-продажу посвідченому 21.05.1991 року реєстровий номер № 2-1236 Верхньодніпровською держнотконторою, що підтверджується копією повідомлення.

Також позивачу стало відомо про те. що заборона відчуження майна була накладена 07.09.2001 року Верхньодніпровською держнотконторою в зв'язку з укладенням 23.10.1991 року договору довічного утримання без номеру. Тобто на момент укладення договору купівлі-продажу 10.10.1994 року заборони на відчуження майна не було і позивачу стало відомо про це лише в 2017 році.

Крім того в договорі купівлі-продажу зазначена адреса нерухомого майна квартири: АДРЕСА_4/9/, тоді як фактична адреса квартири є6 м. Верхньодніпровськ вул.. Яблунева (раніше петровського) АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втрачається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, що у позивача правомірно виникло право власності на зазначену вище квартиру. а саме на підставі укладеного правочину: договору купівлі-продажу, який відповідно до чинного законодавства посвідчений нотаріально. Також була проведена реєстрація права власності відповідно до існуючого на той час порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з того, що при укладенні правочину була допущена описка, а саме невірно зазначена адреса квартири, яку купив позивач. Суд у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Так як підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як допущення помилки в правовстановлюючому документі

До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що протягом більше двадцяти років позивач відкрито користується зазначеною вище квартирою та будь-яка особа не пред'явила своїх прав на зазначену квартиру.

Суд також вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині зняття заборони на відчуження належного йому нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1, накладену верхньодніпровською державною нотаріальною конторою № 109/91 (83385-67) від 07.09.2001 року, в зв'язку з у кладенням договору довічного утримання без номеру від 23.10.1991 року. Як з наданого витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що дана заборона накладалась за договором довічного утримання, укладеного в 1991 році. Проте, на час укладання правочину на придбання позивачем вищезазначеної квартири, а саме на 10.10.1994 року, даної заборони не було, відповідно до існуючої на той час реєстрації заборон відчуження. І внесене вона була лише в 2001 році невідомо з на якій підставі. В той же час наявність даної заборони відчуження належної позивачу квартири позбавляє позивача можливості в повній мірі здійснювати належне йому право власності на зазначену вище квартиру.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1429 грн., 60 коп., суд вважає за можливе покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4, про визнання права власності та зняття заборони на відчуження майна - задовольнити.

Зняти заборону на відчуження майна квартири АДРЕСА_5 (раніше Петровського) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, накладену Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою № 109/91 (83385-67) від 07.09.2001 року, в зв'язку з укладанням договору довічного утримання без номеру від 23.10.1991 року та вилучити вказаний запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою вул. Гоголя. 23 м. Вільногірськ Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_6 (раніше Петровського) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1429 грн., 60 коп. покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27 березня 2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 27.03.2018

Оприлюднене 18.04.2018

Дата набрання законної сили 27.04.2018 року