Справа № 203/2673/18
УХВАЛА

06 серпня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» про скасування обтяження нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив скасувати номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Обгрунтовуючи подачу позову до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська зазначив, що позов повязаний зі скасування обтяження нерухомого майна по вул.Русанівська,57, що відноситься до Центрального району м.Дніпро.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичної особи предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За правилами виключної підсудності, встановленим ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, які виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.42 Постанови від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України), до якого відповідно до статті 181 ЦК України належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Види спорів з приводу нерухомого майна визначені також в абз.4 п.Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого до таких належать, зокрема, позови про визнання прав на нерухоме майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Отже для висновку про те, що спір виник щодо нерухомого майна необхідною є наявність двох умов: 1) предметом спору є нерухоме майно в розумінні статей 181, 190, частини 4 статті 191 ЦК України; 2) обраний позивачем спосіб захисту відповідного права: про визнання права, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженням майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним тощо.

З позовної заяви та додатків до неї вбачається, що домоволодіння по вул.Русанівська,57 в м.Дніпро, було предметом іпотеки за відповідним договором, що був укладений між сторонами. Відповідно до застереження у цьому договорі право власності на предмет іпотеки було зареєстроване за банком, а договір іпотеки рішенням суду було визнано припиненим.

Таким чином, виходячи із підстав та предмету предявленого позову вбачається, що позивач на теперішній час не є власником нерухомого майна, не заявляє вимог про розвязання спору з приводу вказаного майна, а ставить питання щодо скасування реєстраційних дій щодо обтяження цього майна, що було зареєстровано на підставі припиненого договору іпотеки.

В звязку з цим, до вказаного позову не підлягають застосуванню правила виключної підсудності та останній повинен був подаватись за правилами загальної підсудності, встановленим ст.27 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, відповідно до положень ч.2 ст.27, п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд за підсудністю за місцезнаходженням відповідача до Подільського районного суду м.Києва.

Керуючись ст.ст.27,30,31,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» про скасування обтяження нерухомого майна, передати на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду м.Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.Ю.Казак