У Х В А Л А

І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

02.05.2018 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до першого відповідача ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_3, про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Перечинська районна кредитна спілка «Туря» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом до першого відповідача - ОСОБА_1, другого відповідача - ОСОБА_2 та третього відповідача - ОСОБА_3, про стягнення боргу.

Розглянувши матеріали справи, суддя приходить висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року визначено правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Згідно зі статтею 1 цього Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом і включається до складу судових витрат. За статтею 2 Закону «Про судовий збір», платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до заявленої позивачем ціни позову 5 125,80 грн., підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Що ж стосується клопотання про відстрочення сплати судового збору, то у відповідності до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але враховуючи майновий стан сторони та не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З огляду на те, що під відстроченням сплати судового збору розуміється перенесення строку його сплати не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, суду повинні бути надані докази того, що позивач зможе, в майбутньому, сплатити судовий збір.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На обґрунтування заявленого клопотання про відстрочку сплати судового збору позивач посилається на накладення арештів на банківські розрахункові рахунки Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» в ході виконання зведеного виконавчого провадження від 06.05.2011 року та 09.02.2012 року блокування коштів спілки, які перебувають у касі. На підтвердження цих обставин позивач до клопотання долучає лист Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області вих. № 3278 датований 23 січня 2018 року, довідку начальника відділення №36 АТ «УкрСиббанк» вих.№891 датовану 19.10.2016 року, інформацію Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області №1660/10/07-01-08 від 20.10.2016 року та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців датовану 14.02.2013 року, зі змісту яких вбачається, що вказані документи стосується періоду за 2016 рік, тобто є таким, що не підтверджує майновий стан позивача на момент звернення до суду з позовом та містять інформацію, яка на даний час не є актуальною.

Як наслідок, не може бути врахований судом у якості обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору на час звернення до суду.

Подаючи клопотання про відстрочку сплати судового збору, Перечинська районна кредитна спілка «Тур'я» не надала суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, що передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», як підстави для відстрочки сплати судового збору.

Враховуючи, що позивачем до клопотання не надано суду безспірних доказів на підтвердження майнового стану Спілки на дату звернення до суду з позовною заявою, а також обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, наявність виняткових випадків для застосування спеціальних заходів, приходжу до висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С ТА Н О В И В:

У задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до першого відповідача ОСОБА_1, другого відповідача - ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_3, про стягнення боргу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви у строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4