Справа № 426/4225/18
РІШЕННЯ

іменем України

31 травня 2018 року Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу № 426/4225/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та просить щомісячно стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Просить допустити негайне виконання судового рішення в частині аліментів в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 08 травня 2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є матірю неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Сватівського районного суду Луганської області 09.11.2016 року шлюб між ними розірвано. З відповідача на користь позивача стягнено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, що підтверджується рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 25.12.2014 року. На даний час вона є приватним підприємцем, її доходу не вистачає для забезпечення потреб дітей, які знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач добровільно додаткових коштів не надає. Відповідач офіційно не працевлаштований, отримує тимчасовий дохід, інших дітей не має, інші стягнення по виконавчим листам з нього не проводяться. Добровільно питання сплати аліментів з відповідачем вирішити не можливо, оскільки останній постійно знаходиться в стані алкогольного спяніння. На підставі викладеного позивач звернулася з даним позовом до суду. Учасники справи в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою в якій просив долучити до матеріалів справи накладні на витрати для придбання будівельних матеріалів, виписний епікриз, довідку про звільнення з військової служби за станом здоровя, копію трудової книжки. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії I-ЕД №150709 від 26.10.2000 року ОСОБА_3 народилася 06 вересня 2000 року (а.с. 6), згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 134300 ОСОБА_4 народилася 15 грудня 2008 року (а.с. 7). Батьками дітей записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Згідно копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 року з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, в визначеній судом твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з 27 листопада 2014 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8-9). Рішення набрало законної сили. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 09 листопада 2016 року розірвано (а.с. 10). Позивач ОСОБА_1 на підтвердження зайнятості надала копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця на її імя (а.с. 11). З позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно додаткових коштів на утримання дітей не надає. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не брав та письмово думку по суті спору не виклав, лише надав суду накладні на витрати для придбання будівельних матеріалів, виписний епікриз з історії хвороби, довідку про звільнення з військової служби за станом здоровя, копію трудової книжки з якої вбачається, що запис про працевлаштування на даний час у ній відсутній. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що відповідач є батьком дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та за рішенням суду від 25 грудня 2014 року року з нього на користь позивача на утримання дітей стягнено аліменти у твердій грошовій сумі щомісяця. Доказів, на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін, які впливають на збільшення розміру аліментів з підстав, передбачених ст. 192 СК України, позивачем подано до суду не було. Окрім іншого, внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст.192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 181-183, 192 СК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua. Повне судове рішення складено та підписано 05 червня 2018 року.

Суддя О.М. Попова