ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1449/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем - Гаврилюк О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи це тим, що між ПрАТ «МТС Україна», що з 23.05.2017 змінило назву на ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_3 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено Договори про надання послуг мобільного зв'язку: НОМЕР_5 від 09.07.2004 на номер телефону № НОМЕР_1 (контракт № НОМЕР_6), дія якого припинена з 26.12.2014, та НОМЕР_7 від 30.10.2007 на номер телефону № НОМЕР_8 (контракт № НОМЕР_9), дія якого припинена з 26.12.2014.

З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок НОМЕР_11 З технічних причин, у зв'язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на НОМЕР_10.

Так позивач вказує, що відповідно до умов договорів, тарифів та Умов (правил) користування мережами мобільного зв'язку оператора, що є невід'ємною частиною зазначених договорів, та згоду з якими підтверджено підписом відповідача, останній взяв на себе обов'язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі оператора, особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за Договорами. Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Відповідно до п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2012 р. № 295, згода споживача визначена як волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення ним дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Позивач стверджує, що на замовлення відповідача було активовано послугу «Міжнародний роумінг». Відповідно до умов Договорів кількість та вартість послуг, наданих абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників належних оператору технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг.

Зазначає, що Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» здійснило фактичні дії, щодо виконання Договору в повному обсязі. Проте, починаючи із рахунку, виставленого з 30.06.2014, який мав бути сплачений до 15.07.2014, відповідач не оплатив отримані ним послуги. Внаслідок цього на особовому рахунку відповідача виникла заборгованість, сума якої на сьогодні становить 24 543 грн. 58 коп.

Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «ВФ Україна» (ідентифікаційний код 14333937, Райффайзен Банк Аваль, рахунок 9211, МФО 380805) заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 24 543 грн. 58 коп. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «ВФ Україна» (ідентифікаційний код 14333937, Райффайзен Банк Аваль, рахунок 9211, МФО 380805) витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у своєму запереченні від 29.11.2017 зазначає, що стягнення з нього заборгованості за телекомунікаційні послуги є необґрунтованим та безпідставним, оскільки додатковим платним сервісом в мережі роумінг-оператора він не користувався. Відповідач стверджує, що позовна заява не містить доказів надання відповідачу послуг згідно рахунку № від 30.06.2014 та № від 31.07.2014 на суму 24 543,58 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2017 відкрито провадження по справі. В звязку з неявкою сторін та за клопотанням відповідача в судових засіданнях оголошувалась перерва.

В судовому засіданні підтримав заявлений позов, з викладених в ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв з приводу участі у розгляді справи надав письмові заперечення на позов.

Ухвалою суду від 03.04.2018 заявлений представником відповідача відвід судді Комаревцевій Л.В. - головуючої у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги - залишено без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов'язальних правовідносинах.

Судом встановлено, що між ПрАТ «ВФ Україна» та ОСОБА_3 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено Договори про надання послуг мобільного зв'язку: НОМЕР_5 від 09.07.2004 на номер телефону № НОМЕР_1 (контракт № НОМЕР_6), дія якого припинена з 26.12.2014 та НОМЕР_7 від 30.10.2007 на номер телефону № НОМЕР_8 (контракт № НОМЕР_9), дія якого припинена з 26.12.2014.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до статей 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Абонент, відповідно до Договору, зобов'язаний вчасно оплачувати послуги зв'язку оператора згідно з діючими тарифами.

Телекомунікаційні послуги, відповідно до ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», надаються відповідно до законодавства. Умовами надання телекомунікаційних послуг є: 1) укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; 2) оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Умови даних угод погоджені сторонами, що підтверджується їх підписами, та як встановлено в ході розгляду справи, не спростовуються.

Відповідно до умов Договорів, відповідач погодився оплачувати за надані послуги мобільного зв'язку згідно з тарифами позивача, ознайомлення з якими підтверджується підписом відповідача у Договорах.

Згідно умов Договорів, кількість послуг, наданих абоненту у розрахунковому періоді, визначається відповідно до показників, належних позивачу технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг.

На підтвердження факту надання відповідачу телекомунікаційних послуг у роумінгу, за які нарахована основна сума заборгованості, позивач надав деталізовану інформацію про надання послуг та їх вартість.

Відповідач не оплатив отримані ним послуги зв'язку ані самостійно, ані на підставі надісланих позивачем на його адресу рахунків. Окрім цього, на адресу відповідача 20.01.2016 позивачем була надіслана претензія № С 11/01 з проханням терміново сплатити суму заборгованості. Проте, відповідач залишив її без задоволення.

На підставі цього та відповідно до умов Договорів, надання послуг Відповідачу було тимчасово призупинено, а 26.12.2014 відключено від мережі зв'язку ПрАТ «ВФ Україна» у зв'язку з несплатою.

Із наявного у матеріалах справи листування між сторонами вбачається відсутність заперечень відповідача щодо користування послугами, несплата яких призвела до утворення заборгованості та суми заборгованості, а лише містяться прохання про реструктуризацію заборгованості та відновлення дії номера (листи від 22.10.2014, 05.11.2014 та 02.02.2016).

Відповідно до статті 33 Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2012 року № 295, абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови та інші послуги, надані в кредит по телефону.

В порушення Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, відповідач вартість наданих послуг не сплатив по теперішній час, у зв'язку з чим заборгованість складає 24 543 грн. 58 коп.

Факт існування заборгованості відповідача перед позивачем належним чином підтверджений матеріалами справи.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2,4,5, 11, 12, 13, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (01601, місто Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 24543.58 (двадцять чотири тисячі пятсот сорок три гривні 58 копійок), судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2018

Суддя Комаревцева Л.В.