233 № 233/1049/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
16 липня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
позивача ОСОБА_1,
представника органу опіки та піклування Шельпак О.М.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації Шельпак О.М. в судовому засіданні висловила думку щодо необхідності задоволення позовних вимог та повідомила про те, згідно з розпорядженням Красноградської районної державної адміністрації Харківської області від 13 березня 2017 року є доцільним позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому п. 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Також відповідач не з'явився у судове засідання, яке відбулось 31.05.2018 року, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином в зв'язку з чим розгляд справи був відкладений.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 26.06.2018 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Червоногвардійським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області (актовий запис №124 від 22.02.2008 року).
Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 03 серпня 2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 29 вересня 2007 року Червоногвардійським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 277.

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 березня 2017 року за № 553; № позивач у справі ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є внутрішньо переміщеними особами та мають фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, що також підтверджується довідкою виконкому Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області № 470 від 28 лютого 2018 р.

Згідно наявної в матеріалах справи копії заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від його доходів, щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 05.08.2010 р. на користь ОСОБА_1.

На підставі вказаного рішення суду у відповідача ОСОБА_3 виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 31.12.2017 р. складає 63612,00 грн., що вбачається з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості, наданої Червоногвардійським відділом ДВС міста Макіївка (м. Лиман) від 22.01.2018 р. № 14.12-711.

Неповнолітній ОСОБА_4 з 01.09.2017 р. навчається в Піщанському НВК (загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) Красноградської районної державної адміністрації Харківської області, що підтверджується довідкою Піщанського навчально-виховного комплексу (загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) Красноградської районної державної адміністрації Харківської області від 06.02.2018 року за № 7.

Згідно з характеристики на учня 3 класу ОСОБА_4 вказаного учбового закладу від 05 лютого 2018 року ОСОБА_4 навчається в Піщанському навчально-виховному комплексі (загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) Красноградської районної державної адміністрації Харківської області з 1 класу. За період навчання зарекомендував себе здібним учнем. Показує високий та достатній рівень навчальних досягнень.

Крім того, малолітній ОСОБА_4, 2008 р.н. перебуває на обліку на диспансерному обліку з діагнозом «Бронхіальна астма, середньо-тяжкий перебіг з алергічним уклоном», дитина відвідує лікаря разом з матір'ю ОСОБА_1, що вбачається з довідок комунального закладу охорони здоров'я ЦПМСД Красноградського району амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Піщанка від 06 лютого 2018 року.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дала свідчення про те, що вона є сестрою ОСОБА_1 Відповідача по справі багато років не бачила. Вихованням та утриманням дитини займається лише матір. Їй не відомі факти перешкоджання позивачем доступу відповідачу до спілкування з дитиною. Батько дитині не телефонує.

Судом була врахована думка дитини ОСОБА_4, який повідомив суду про те, що батька він не пам'ятає, з ним не спілкувався.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.

Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків.

Водночас Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Красноградська районна державна адміністрація надала висновок від 17 квітня 2018 року за № 01-42/1070 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітнього сина ОСОБА_4 Підставами прийняття такого висновку стало наступне. ОСОБА_3 офіційно ніде не працює, аліментів не сплачує протягом 7,5 років. Притягувався до відповідальності про стягнення аліментів у зв'язку з чим накладено арешт на майно. Участі у вихованні, навчанні та лікуванні дитини не приймає. Дозвіл на виїзд, для лікування сина ОСОБА_4 не надає.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуює необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяює засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, в зв'язку з чим ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, необхідно позбавити батьківських прав щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позву з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 280-282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення - 26 липня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2 , відповідач: ОСОБА_3, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3; Орган опіки та піклування в особі Красноградської районної державної адміністрації, місцезнаходження: 63304, Харківська область, м. Красноград, вул.. Соборна, буд. 58А, .

Суддя