Справа № 646/2727/18
№ провадження 2-о/646/78/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.18 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сорока О.П.,

за участі секретаря судового засідання Сімоненко К.Ю.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2 селищна рада Котелевського району Полтавської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_3 державного акту про право приватної власності на землю.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник позбавлений можливості оформити спадкові права після смерті бабусі ОСОБА_3, оскільки у вказаному правовстановлюючому документі допущено описку у написанні прізвища спадкодавця та невірно зазначено «Прядко». На даний час внесення виправлень до правовстановлюючого документу іншим способом виявилося неможливим, тому заявник змушений звернулася до суду

Представник заявника подала заяву про підтримання заяви та проведення судового засідання за відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Проаналізувавши заяву, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Ради народних депутатів ОСОБА_2 селищної ради від 26.03.1999 року № 62 на імя ОСОБА_3 було видано Державний акт на право приватної власності серії II-ПЛ № 019307 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 212014, ОСОБА_3 померла 10.03.2002 року (а.с.5).

Після її смерті ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 19.09.2002 року було заведено спадкову справу № 307/2002.

Згідно відповіді ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 23.12.2016 року, у свідоцтві про смерть спадкодавця ОСОБА_3 та в державному акті на право приватної власності містяться розбіжності в зазначені прізвища спадкодавця.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у державному акті на право приватної власності на землю, допущено помилку у написанні прізвища спадкодавця, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності вказаного документу ОСОБА_3 має для заявника юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє його можливості прийняти спадщину, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 264, 265, 315 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: м.Харків, майдан Захисників України, 3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій 10.03.2002 року, Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ПЛ № 019307 від 01.12.1999 року, виданого на імя ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.П. Сорока