Справа № 523/3902/18
Провадження №2/523/2808/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті його бабусі - ОСОБА_3, яка померла 06 жовтня 2013р., мотивував свої вимоги тим, що він пропустив встановлений законом шестимісячний строк, так як вважав, що фактично прийняв спадщину вступив у володіння та управління спадковим майном. Крім того, на час смерті ОСОБА_3 він перебував за межами України. Позивач зазначає, що спадкоємцем першої черги, після смерті ОСОБА_3, є його мати ОСОБА_2, яка відмовилась від спадщини на його користь. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судове засідання позивач не зявився направив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач направила до суду заяву в якій визнала позовні вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Враховуючи, що визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону та може порушувати права та охоронювані законом інтереси інших осіб, судом відмовлено у прийняті визнання відповідачем позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обовязок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу предявлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.1,2 ст.13 ЦПК України). Отже, обовязок доведеності поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, доведеності факту родинних відносин та обсягу спадкового майна, покладається саме на позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто, зазначені норми встановлюють дві умови за яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, це - постійне проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті та/або звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За відсутністю підтвердження однієї із вказаних умов з боку спадкоємця, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Статтею 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

З наданих з боку позивача документів убачається, що ОСОБА_3 померла 06 жовтня 2013р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №355106, виданого на підставі складеного а/з про смерть №10067 від 17 жовтня 2013р. відділом ДРАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.8).

На підтвердження факту родинних відносин між померлою та позивачем, останнім було надано суду копію свідоцтва про його народження серії У-ЖД №307322, яким встановлено, що його батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.9). Надана копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 (свідоцтво серії ІІ-ЖД №370761) містить відомості, що така народилася 29 серпня 1965 року та її батьками є: ОСОБА_6, ОСОБА_3. Тобто, наявні у справі докази підтверджують той факт, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 Втім, з боку позивача суду не надано доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою. Відтак, позивачем документально не підтверджено факту його родинних відносин між ним та ОСОБА_3, та з цього приводу, у випадку неможливості надати відповідні докази, позивачем не заявлялись клопотання щодо витребування таких документів. Таким чином, позивач не довів, що він є спадкоємцем пятої черги.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 21 січня 2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 була заведена спадкова справа №1/2014 до майна ОСОБА_3, померлої 06 жовтня 2013р. (а.с.10). Разом з тим, вказаний витяг не містить коло осіб які є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, відомості про видачу або про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцям, за заявою яких була зведена спадкова справа, та з цього приводу позивачем суду не представлені відповідні докази.

Позивачем також не доведено, що він звертався до спадкоємців в порядку передбаченому статтею 1272 ЦК України, які прийняли спадщину, з питанням надання письмової згоди на подання ним заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та в цьому йому було відмовлено.

Посилання позивача у позовній заяві на те, що його мати відмовилась від прийняття спадщини на його користь, також є припущенням та не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, таке посилання є хибним в силу частини 1 статті 1273 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є недоведені, не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,64,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 08 червня 2018р.

Суддя