Справа № 336/2481/18
Пр. № 4-с/336/38/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі Головуючого судді Галущенко Ю.А., з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення,бездіяльність та неправомірні дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, уточненою в процесі розгляду справи, на рішення,бездіяльність та неправомірні дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області (далі Шевченківський ВДВС) при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 26.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики.

В скарзі зазначає, що 02.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчій лист № 0827/2-342/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, який неодноразово пред*являвся скаржником до виконавчої служби.

Проте виконавчій документ постійно повертається ОСОБА_1 Шевченківським ВДВС без виконання з різних причин.

Так, 03.05.2018 року на адресу ОСОБА_1 був повернутий виконавчій документ з невідомою датою його повернення в графі «відміткі про виконання» дата повернення виконавчого документа зазначена квітнем місяцем 2018 року, а постанова про повернення датована 31.01.2018 року.

На його скарги, на неправомірні дії та бездіяльність державних виконавців, ані Шевченківській ВДВС, ані Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції не реагують на його звернення та не надають інформації.

Ухвала Шевченківського районного суду від 29.01.2014 року щодо оскарження дій та бездіяльності державних виконавців Шевченківського ВДВС при здійсненні виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа, залишаються також як і рішення суду без виконання.

Посилаючись на те, що з часу пред*явлення виконавчого листа до виконання, а саме з січня 2012 року посадові особи, в провадженні яких знаходився виконавчий документ, всупереч покладених на них законом обовязків здійснювати всі необхідні дії, спрямовані на повне виконання судового рішення, не здійснили ніяких заходів, для вчинення яких немає жодних перешкод. Зокрема, виконавцями не здійснювалися перевірки і не накладався арешт на грошові кошти та інше майно боржника, рухоме і нерухоме, не здійснено жодного виходу за місцем проживання і реєстрації боржника, боржник не піддавалась стягненню за ухилення від виконання рішення, державний виконавець не звертався до суду з поданням про обмеження права боржника на виїзд за межі держави. Повернення виконавчого документа поза строками визначеними Законом України «Про виконавче провадження» порушує право стягувача на повторне пред*явлення виконавчого документа у строк визначений Законом України «Про виконавче провадження», ЦПК України.

Скаржник просить визнати дії Шевченківського ВДВС неправомірними; виправити строк пред*явлення виконавчого листа; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, витрати пов*язані із розглядом скарги покласти на Шевченківський ВДВС.

В судове засідання заявник не з*явився, в своїй заяві просив суд розглядати скаргу без його участі, вимоги уточнив, просив визнати дії та бездіяльність державного виконавця незаконними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Державний виконавець, в судове засідання не з*явився, матеріали виконавчого провадження не надав, хоча про розгляд скарги судом повідомлений завчасно.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд знаходить скаргу обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 447 ЦПК України гарунтує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 26 квітня 2011 року рішенням апеляційного суду Запорізької області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики у сумі 102012 грн. 06 коп.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, забезпеченням чого є широкий спектр прав при здійсненні виконавчого провадження.

Як випливає із змісту наведених положень закону, метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб.

Вирішуючи скаргу на користь особи, що її подала, суд виходить з того, що саме виконання рішення суду є завданням діяльності органів державної виконавчої служби.

Так з копії виконавчого листа № 0827/2-342/2011 видно, що виконавчій лист повернутий стягувачу з підстав визначених п. 2 ст. 37 Закону України, проте дата повернення визначена квітнем місяцем.

Як видно з постанови про повернення виконавчого документа стягувачу остання постанова ухвалена державним виконавцем Скрипник О.А. 31.01.2018 року, проте направлена на адресу стягувача лише 16.04.2018 року, про що свідчить відмітка установи пошти на конверті.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає строк надіслання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, зокрема ч. 3 ст. 28 Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В супереч цьому постанова надіслана стягувачу лише 16.04.2018 року.

Крім того, виконавчій документ містить виправлення щодо дати повернення виконавчого документа стягувачу в графі «відміткі про виконання» дата повернення виконавчого документа зазначена квітнем місяцем 2018 року, а постанова про повернення датована 31.01.2018 року.

Вказані дії свідчать про те, що державним виконавцем не направлено в строк визначений ч. 3 ст. 28 закону, а відомості щодо дати повернення виконавчого документа, можуть вчинити перешкоди у відрахуванні строку предявлення виконавчого документа.

Вказані дії є протиправними.

Щодо вирішення вимог в частині визнання бездіяльності неправомірною, суд виходить з того, що скаржником на протязі семи років вчиняються дії спрямовані на виконання рішення, шляхом пред*явлення виконавчого документа для виконання до органів ДВС, проте виконавчій лист повертається йому без виконання при цьому рішення суду залишається невиконаним.

На спростування того, що державним виконавцем вчинені всі необхідні дії щодо виконання рішення суду, Шевченківським ВДВС матеріали виконавчого провадження для дослідження в судовому засіданні не надані.

За таких обставин суд вважає, що твердження заявника про бездіяльність держаних виконавців є такими, що ґрунтуються на законі.

Встановивши, що державним виконавцем не спростовані доводи викладені ОСОБА_3 в скарзі, не надані до суду підтвердження щодо вжиття заходів поновного та своєчасного виконання рішення суду, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа винесена передчасно та без достатніх підстав, а повнота виконавчих дій нічим не підтверджена, рішення суду залишається невиконаним на протязі семи років, що є підставою для скасування постанови державного виконавця від 31.01.2018 року.

Керуючись ст. ст. ст.1,5, 18,28,37 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції задовольнити.

Визнати неправомірними бездіяльність та дії посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції під час примусового виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, судових витрат, витрат на допомогу адвоката.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.01.2018 року ВП № 47687142 винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п*ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Ю.А. Галущенко