ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради про скасування свідоцтва про право власності та набуття права власності,

Встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказано поштового індексу щодо адреси позивача ОСОБА_2; не вказано поштового індексу щодо адреси відповідача ОСОБА_3; надані додатки читаються не в повному обсязі; не вказано ціни позову щодо вимоги про набуття права власності, а також не сплачено відповідний судовий збір згідно з вимогами ст.4 Закону України "Про судовий збір"; відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо особи, яка завірила мирову угоду від 24.06.1998 року, на яку міститься огульне посилання у позові.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копія якої була отримана 20 січня 2018 року.

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов позов в новій редакції із зазначенням ціни позову в сумі 1411850 грн. та незавірена фотокопія квитанції щодо доплати судового збору відповідно до вказаної ціни позову.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що сторона позивача намагалася усунути вказані недоліки, вважаю, що позовну заяву належить знову залишити без руху, а позивачу належить надати строк для надання оригіналу квитанції про доплату судового збору.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позов ОСОБА_2 з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ