Справа № 703/1989/17
06 червня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Опалинської О.П.
при секретарі Бойко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області, який діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Орган опіки та піклування Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області, який діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Розпорядженням райдержадміністрації від 22 червня 2016 року малолітнім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та взято на відповідний облік, оскільки батько дітей ОСОБА_3 відбував покарання в місцях позбавлення волі, а матір - ОСОБА_4 рішенням суду позбавлено батьківських прав. На даний час діти проживають в сім'ї опікуна ОСОБА_5 Оскільки, батько після звільнення з місць позбавлення волі долею дітей не опікується, крім того, проживає з матір'ю дітей, яка позбавлена батьківських прав на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 26 травня 2017 року розглянуто матеріали щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є доцільними та відповідають інтересам дітей. Тому, позивач звернувся до суду та просить, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, а також, з метою захисту житлових та майнових прав дітей накласти заборону на відчуження житла, в якому діти зареєстровані, а саме, будинок АДРЕСА_1.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Малосмілянської сільської ради Смілянського району Черкаської області 15 серпня 2012 року батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Смілянському району Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 16 грудня 2005 року батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5).
Як вбачається з довідки №441 від 1 червня 2017 року виданої виконавчим комітетом Малосмілянської сільської ради ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 та має склад сім'ї, а саме, співмешканка ОСОБА_4, батько - ОСОБА_6, син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_7, 2008 року народження та син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Останні у вищевказаному будинку не проживають, оскільки знаходяться під опікою (а.с. 7).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_3 встановлено, що в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, 2008 року народження, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Діти перебувають під опікою (а.с. 8).
Як вбачається з довідки - характеристики №442 від 1 червня 2017 року виданої виконавчим комітетом Малосмілянської сільської ради ОСОБА_3, 1982 року народження з січня 2017 року, після повернення з місць позбавлення волі постійної роботи не має. Скарг та нарікань на його поведінку не надходило (а.с. 9).
Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 2 березня 2017 року останній просив повернути на виховання та проживання дітей, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, які перебувають під опікою брата ОСОБА_5 (а.с. 10).
Відповідно до вироку Смілянського міськрайонного суду від 26 червня 2014 року, який вступив в законну силу, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання - 3 роки позбавлення волі (а.с. 11).
Як вбачається з заочного рішення Смілянського міськрайонного суду від 24 травня 2016 року ОСОБА_4 у зв'язку з невиконанням останньою батьківських обов'язків, позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_7, 2008 року народження, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12). Відповідно до розпоряджень Смілянської районної державної адміністрації №191 та №193 від 22 червня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 14,15).
Згідно рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради №318 та №317 від 5 серпня 2016 року над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_5, 1981 року народження, який проживає в АДРЕСА_2 (а.с. 16,17).
Відповідно до висновку Смілянської районної державної адміністрації №352/01-85 від 20 червня 2017 року позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним та відповідає інтересам дітей (а.с. 19-20).
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.
Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.
До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої.
Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
В п.16 вищевказаної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що після звільнення з місць позбавлення волі відповідач хоча і звернувся із заявою про повернення йому дітей на виховання та спільного проживання проте відповідних рекомендацій соціальних служб не виконав, не працевлаштувався, продовжує проживати з матір'ю дітей, яка позбавлена батьківських прав відносно останніх.
Суд також бере до уваги, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
А тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.
Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону.
Відповідно до ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 № 2342-IV за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Частиною 4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 № 2402-III встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.
Відповідно до ч.3 ст.25 вказаного Закону у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані в АДРЕСА_3, а тому, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових прав дітей, слід накласти заборону на відчуження житла за адресою: АДРЕСА_1
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.150, 155, 164, 166, 180-182, 183 СК України, Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захис-ту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 № 2342-IV, Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 № 2402-III, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,-
Позов органу опіки та піклування Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області, який діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, жителя АДРЕСА_3, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.
Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, жителя АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, проживаючого в АДРЕСА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 червня 2017 року і до повноліття дітей.
Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, жителя АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Накласти заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Позивач: орган опіки та піклування Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області, вул. Незалежності, 37 м. Сміла Черкаська область.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, житель АДРЕСА_3.

Головуючий О.П.Опалинська