Справа № 184/250/18
Номер провадження 2/184/205/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гаєвого О.В.,

за участю секретаря Поліщук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що йому на праві приватної власності з 02.10.2017 року належить квартира №66 в житловому будинку №91-а по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області. Відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, оскільки була попереднім власником, але фактично в ній вже не проживає, особистих речей не тримає.

Крім цього, відповідач ОСОБА_2 не має можливості знятись з реєстрації, оскільки перебуває за межами України, однак перед виїздом за кордон, 26.07.2017 року вона видала довіреність на імя ОСОБА_3, на право здійснення відчуження вказаної квартири від її імені, а також в той самий день, нотаріально посвідчила свою заяву на адресу компетентних органів, згідно якої вона не заперечує проти зняття її з реєстрації в вищевказаній квартирі у разі розгляду в подальшому вказаного питання в судовому порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в окремо наданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в окремо наданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

В судове засідання сторони не з'явилися, тому згідно з правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.2017 року придбав у власність квартиру №66 в житловому будинку №91-а по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області, а відповідач ОСОБА_2 є однією із її попередніх власників.

На даний час, згідно довідки МКП «ЖКС» м. Покров від 16.02.2018 року, відповідач ОСОБА_2 залишається зареєстрованою в вищевказаній квартирі, знятись з реєстрації не може, оскільки перебуває за кордоном, однак перед виїздом за кордон, 26.07.2017 року вона нотаріально посвідчила свою заяву на адресу компетентних органів, згідно якої не заперечує проти зняття її з реєстрації в вищевказаній квартирі у разі розгляду в подальшому вказаного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у разі відсутності особи, яка не є членом сімї власника будинку, житлове приміщення зберігається за нею на протязі шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, вказаних у переліку до цієї статті.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки (6 місяців), проводиться в судовому порядку.

Разом з тим, як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника.

Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком зняття його з реєстраційного обліку.

Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України право власності, зокрема, припиняється у разі відчуження власником свого майна. Тобто, фактично з 02 жовтня 2017 року внаслідок укладення договору купівлі продажу квартири №66 в житловому будинку №91-а по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області, право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру вже припинено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод з боку відповідача ОСОБА_2 шляхом визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вище вказаною адресою підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, щодо вимог позивача про зняття ОСОБА_4 з реєстрації у вище вказаній квартирі, суд вважає їх передчасними, так як при наявності рішення суду про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у позивача є усі законні підстави для зняття її з реєстрації у Покровському міському секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 704, 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5