1Справа № 335/3486/18 2/335/1297/2018
26 червня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила наступне.
Відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не цікавиться життям та станом здоров'я дитини, не виконує батьківські обов'язки, мешкає окремо, допомоги по утриманню дитини не надає, у зв'язку з чим позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_3, а також стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову.
Представник позивача у судове засідання не з'явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, у якій вказала, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_3
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.
Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов'язку щодо дитини.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
За роз'ясненнями, наданими у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Судом встановлено, що сторони по справі позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживали разом.
Мають спільну доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1, виданого 07.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку.
Як вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.06.2017 року № 219 позивач ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом з донькою ОСОБА_3
Відповідно до довідки № 108 від 07.03.2018 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у Запорізькій гімназії № 71 з 01.09.2014 року, вихованням та розвитком дитини безпосередньо займається її мати ОСОБА_4, яка постійно відвідує батьківські збори та бере активну участь у житті класу, а також приводить та забирає дитину зі школи. Протягом чотирьох років батько дитини ОСОБА_2 до гімназії не з'являвся, участь у вихованні доньки не приймає.
Довідкою № 64 від 01.03.2018 року, виданою Запорізькою дитячою музичною школою № 2, відповідно до якої ОСОБА_5 навчається у даному закладі, також підтверджено виключну участь у вихованні дитиною її матір'ю ОСОБА_1
З матеріалів справи встановлено, що дитина ОСОБА_5 спостерігається у медичних закладах „Інмедіко" та ДМЦ „Кенгуру", що підтверджується відповідними довідками від 27.02.2018 року.13.03.2018 року, відповідно до яких про зров'я дитини піклується її мати ОСОБА_4, під час оглядів у лікаря дитина перебуває у супроводі матері.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 15.06.2018 року складено Висновок про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.
Відповідно до наданого висновку, 11.06.2018 року Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було здійснено вихід за адресою реєстрації місця проживання дитини та встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю, у кімнаті є місце для сну, письмовий стіл, шафа, шкільне приладдя, дитина забезпечена одягом, взуттям, речами особистого вжитку. З малолітньою ОСОБА_3 проведена співбесіда, в ході якої вона повідомила, що вважає за доцільне позбавлення її батька батьківських прав. Запросити батька на засідання комісії не виявилося можливим.
Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини.
Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідачем ОСОБА_2
Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування Відповідачем своїх обов'язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв'язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_3
Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з Відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 перебуває на утриманні матері ОСОБА_1, у зв'язку з чим з Відповідача на утримання неповнолітньої дитини підлягають стягненню аліменти.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи обставини справи, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930 гривень щомісячно, відповідно до встановлено розміру згідно Закону України „Про державний бюджет на 2018 рік".
Вдповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930 (дев'ятсот тридцять) гривень щомісячно, починаючи з 29.03.2018 року та до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В.Калюжна