Провадження № 2/522/4891/18
У Х В А Л А

19 червня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевчик В.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради», за участі третіх осіб Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР», ОСОБА_2, про визнання незаконним рішення державного реєстратора та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 28.08.2017 року з позовом до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради», за участі третіх осіб Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР», ОСОБА_2, про визнання незаконним рішення державного реєстратора та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою суду (головуючий Кравчук Т.С.) від 29.08.2017 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.02.2018 року призначене підготовче засідання по справі.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року № 1093/0/15-18 про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у звязку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді Кравчук Т. С. Антонецького С. Л., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, здійснено повторний авто розподіл справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.

Ухвалою суду від 24.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Домусчі Л.В., розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 19 червня 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 заявив клопотання про витребування доказів, а саме реєстраційну справу і також зазначив що підставою позовних вимог є порушення державним реєстратором процедури вчинення вказаної дії.

Представник ТОВ «Амстор» ОСОБА_5 заперечував проти позову, вказуючи, що процедура була здійснена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи приходить до наступного висновку.

З позову вбачається, що позивач просить визнати незаконними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20918014 від 15.06.2017 року, винесеного державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_2

До суду також подані ОСОБА_2 22.11.2017р. письмові пояснення по суті позову, в яких державний реєстратор зазначає що діяла як субєкт владних повноважень(а.с.32-34) .

Відповідно до статей 124, 125 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частина перша статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Звертаючись з таким позовом до Приморського районного суду м. Одеси сторона позивача обґрунтувала вибір підсудності посилаючись на правову позиції ВС України від 17.02.2015 року по справі №21-551а14у та п. 27 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року.

Підставами виникнення спірних правовідносин стала державна реєстрація КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» припинення права власності ОСОБА_1 на станцію технічного обслуговування, що розміщена за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, вул. Генерала Петрова, 65-Т, яка вчинена в порушення процедури державної реєстрації.

Відповідно до статей 124, 125 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частина перша статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 цього ж Кодексу встановлено загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси. Позивачем за цим позовом є власник, право власності якого порушено виданням актів указаним органом. Відповідачем за цим позовом є згідно з положеннями статті 393 ЦК України орган державної влади.

Умовою для подання цього позову є невідповідність актів, прийнятих зазначеним органом, вимогам закону, а також порушення цими актами права власності. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акта.

Важливе значення для застосування власником такого способу захисту має визначення суду, до якого слід звертатися із заявами про визнання незаконними актів, та виду судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно - правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно - правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Таким чином, до адміністративної юрисдикції не належить розгляд справ, якщо у спірних відносинах вбачається спір про право. Згідно із частиною другою статті 16 ЦК України передбачено такий спосіб здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом як відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності позивача на обєкт нерухомості.

Скасування рішення про державну реєстрацію прав є свого роду відновлення становища, яке існувала до цього у позивача.

За приписами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Підставами виникнення спірних правовідносин стало рішення державного реєстратора про припинення права власності ОСОБА_1 та, як наслідок, відновлення попередніх записів про право власності позивача .

Існує невизначена правова природа виникнення спірних правовідносин з огляду на те, що причина їх виникнення пов'язана з вчиненням відповідачем дій у вигляді скасування державної реєстрації припинення права власності.

При цьому обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання та скасування рішення про право власності за своєю правовою природою не є спором про відновлення майнових прав позивача, адже таке поновлення не повязане з виникненням або припиненням права на цей обєкт нерухомості, а є наслідком скасуванням неправомірного, як вважає позивач, рішення державного реєстратора.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного суду №910/8424/17 від 10.04.2018 року та Постанові ОСОБА_6 Верховного суду №815/4618/16 від 23.05.2018 року.

Захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи в публічно - правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції.

Оскільки спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності (припинення права власності), позовні вимоги засновані на протиправності дій державного реєстратора, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно - правовий характер.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 19, 43, 49, ч.1 ст. 223, ч.1 ст. 247, 258, 260, 263,п.1 ч.1 ст. 255, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради», за участі третіх осіб Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР», ОСОБА_2, про визнання незаконним рішення державного реєстратора та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Ухвалу суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст ухвали суду складено 19.06.2018 року.

Суддя Домусчі Л.В.