АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1358/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24,57 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року, постановленого суддею Колода Л.Д. (повний текст виготовлено 23 травня 2018 року), у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення грошових коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів»,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (ПАТ «Укрнафта») про стягнення грошових коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». Свої вимоги мотивує тим, що 04.02.2018 року ним на АЗС ПАТ «Укрнафта», розташованій за адресою вул. Гагаріна, 29/1 в м. Черкаси здійснено заправку власного автомобіля марки BMW X6 державний номер НОМЕР_1 бензином марки А-95 на суму 500,25 грн. За вказане пальне розрахунок здійснив банківською картою ПАТ КБ «ПриватБанк», але касовий чек йому не був виданий. Відїхавши від АЗС стало зрозуміло, що двигун втрачає потужність і автомобіль працює некоректно, а через 10-15 хв. двигун зупинився і більше не завівся.

Автомобіль є високотехнологічним та оснащений потужним бортовим компютером, на якому відображається, зокрема технічний стан автомобіля. Одразу після здійснення заправки і початку руху, на бортовому компютері відобразилась інформація про вихід з ладу двигуна, який стався в результаті заправки автомобіля неякісним пальним. На АЗС позивач заїхав майже з порожнім баком, в якому містились залишки пального, заправленого за АЗС ПАТ «Укрнафта» в м. Києві.

В зв'язку з тим, що в автомобілі не працював двигун, 06.02.2018 року позивач змушений був із застосуванням евакуатора доставити авто на станцію технічного обслуговування. В цей день на СТО за адресою м. Черкаси вул. Університетська, 39/1 авто було оглянуте майстром, проведена діагностика системи, АКПП-розблокування, профілактика паливної системи, профілактика системи запалювання, чистка системи вприску та заміна свічок запалювання.

Відповідно до дефектного акту № б/н від 06.02.2018 року все заправлене на АЗС паливо із баку автомобіля було злито та опломбовано в присутності майстрів СТО. Кількість злитого пального становила майже 18 літрів, що відповідає кількості заправленого на АЗС та підтверджується випискою з банківського рахунку із зазначенням суми - 500,25 грн.

Враховуючи, що за всі товари та послуги, позивач розраховується банківською картою, то із виписки з банківського рахунку видно, що напередодні чи в цей день іншого пального він не придбавав. На підставі висновків майстра СТО та викладених вище аргументів позивач зрозумів, що причиною зупинки роботи двигуна автомобіля стала заправка неякісним пальним 04.02.2018 року. Крім цього після злиття неякісного пального та заправки іншим, автомобіль працює нормально, збоїв в роботі двигуна немає, а компютерна система не фіксує ніяких відхилень.

З метою встановлення якості заправленого пального позивачем 04.02.2018 року, він звернувся 21.02.2018 року до ТОВ «Черкаси-Нафта-2008» (випробувальна лабораторія) з відібраним та опечатаним зразком палива для проведення випробування. Згідно протоколу випробувань №33 від 23.02.2018 року за показниками «Октанове число за моторним методом», «густина при 15°С», «об'ємна частка вуглеводнів» та «фракційний склад» проба бензину не відповідає вимогам ДТСУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро» Технічні умови» як бензин Євро.

В зв'язку з цим, позивач звернувся з письмовою претензією до ПАТ «Укрнафта» з метою досудового врегулювання спору, з пропозицією відшкодувати понесені ним витрати на ремонт автомобіля та проведення лабораторних досліджень.

Листом від 22.03.2018 року за підписом начальника відділення реалізації нафтопродуктів ПАТ «Укрнафта» по Черкаській області, отримав відповідь з відмовою сплатити кошти, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

Ст.623 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Часиною1 ст.678 ЦК України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Пунктом 1 ч.1 ст.708 ЦК України визначено, що в разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару, покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою для їх виправлення.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про продукцію. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про продукцію.

Пунктом 6 ч.1 ст.21 Закону визначено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства в сфері захисту прав споживачів, вважається що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо споживачу реалізовано продукцію, яка небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

Ст.22 Закону споживачу надано право обрання способу захисту свого права шляхом звернення до суду, при цьому відповідно до ч.2 зазначеної статті, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання що до відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" (далі - Закон) продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1) представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час, коли продукцію було введено в обіг.

При цьому, згідно положень ст.7 цього Закону, за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. Будь-яка особа, яка ввезла на митну територію України продукцію з метою її продажу, передання в найм (оренду), лізинг або розповсюдження в будь-якій іншій формі в ході провадження господарської діяльності, відповідно до цього Закону несе відповідальність як виробник. У разі коли виробник продукції не може бути встановлений, кожний її постачальник (продавець) відповідно до цього Закону несе відповідальність як виробник, якщо він протягом 30 днів не повідомить потерпілому найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила йому цю продукцію. Дія зазначеної норми поширюється також на продукцію, ввезену на митну територію України, якщо на ній не вказані найменування та місцезнаходження, особи, зазначеної в частині другій цієї статті, навіть якщо на цій продукції вказано найменування її виробника.

Так, сума грошових коштів, пов'язаних з усуненням наслідків надання позивачу відповідачем товару неналежної якості та яку позивач вимушений був сплатити становить 7234, 00 грн. і складається з: купівля пального на АЗС - 500 грн., послуги евакуатора - 700 грн., послуги з ремонту автомобіля - 4620 грн., витрати на проведення лабораторного дослідження - 1414 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Постановою Пленуму Верховного суду України про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач вважає, що в результаті поломки автомобіля, який стався з вини відповідача йому, як споживачу, були завдані моральні страждання, які виразилися в пережитих сильних душевних хвилюваннях, витратах часу на пошуки евакуатора та станції технічного обслуговування, очікування закінчення ремонту автомобіля.

Крім того позивачем покладено багато зусиль і часу на консультації з спеціалістами та подальший пошук акредитованої лабораторії для проведення дослідження бензину, придбаного у відповідача, який призвів до поломки мого автомобіля.

Відмова відповідача в здійсненні відшкодування порушила його плани на розпорядження власними грошовими коштами, які він вже витратив на усунення негативних наслідків користування продукцією неналежної якості та стало для нього сильним шоком від незаконних дій відповідача.

Все вищевказане здійснило негативний вплив на його психологічний стан так позивач багато нервував з приводу необхідності проведення ремонту автомобіля, подальшого доведення неправомірності дій відповідача та відсутності бажання відповідача урегулювати спір без звернення до суду.

Розмір моральних страждань позивач оцінює в 5000 грн.

В зв'язку з цим просив ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ "Укрнафта" на його користь матеріальну шкоду в сумі 7234 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Укрнафта» про стягнення грошових коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 12 липня 2018 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ухвалене рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим у зв'язку з неправильністю встановлення, дослідженням та оцінкою обставин, які мають значення для справи, винесеним з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області 20 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано особам, які беруть участь у справі, роз'яснено їх право подавати відзив на апеляційну скаргу до 03 серпня 2018 року.

Протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

06 серпня 2018 року апеляційним судом Черкаської області постановлено ухвалу про закінчення проведення підготовчих дій у даній справі та призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

07 серпня 2018 року на адресу апеляційного суду Черкаської області надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача від представником відповідача ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_4, в якому зазначено про законність та огрунтованість оскаржуваного судового рішення, залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін та про розгляд апеляційної скарги за участі представника ПАТ «Укрнафта».

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 09 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_4 про розгляд апеляційної скарги за участі представника ПАТ «Укрнафта».

Передбачені ст. 365 ЦПК України підготовчі дії суддею - доповідачем проведені, апеляційний розгляд справи забезпечено. Визначено коло осіб, які беруть участь у справі, з'ясовано характер спірних правовідносин та матеріальний закон, який їх регулює, обставини, на які посилаються сторона на обгрунтування апеляційної скарги. Підстави для проведення додаткових підготовчих дій відсутні.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення Придніпровського суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року, що є об'єктом апеляційного оскарження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи - згідно ухвали апеляційного суду Черкаської області від 06 серпня 2018 року та 09 серпня 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

У відповідності до вимог ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Ухвалючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Укрнафта» про стягнення грошових коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт придбання бензину марки А-95 на автозаправній станції ПАТ «Укрнафта», розташованій за адресою м. Черкаси вул. Гагаріна, 29/1 на загальну суму 500,25 гривень, того, що саме неякісне пальне стало причиною пошкодження автомобіля марки BMW X6 державний номер НОМЕР_1.

З даним висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 673 ЦК України та ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець зобов'язаний надати покупцеві інформацію про товар, а також передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Відповідно до п. 6.5.1 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція) Порядку організації та проведення робіт, пов'язаних з контролюванням якості товарної нафти та нафтопродуктів (бензину) під час їх приймання, зберігання, транспортування та відпуску врегулюваний, яку затверджено наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 4 червня 2007 p. N 271/121 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 липня 2007 р. за N 762/14029 «Приймання нафтопродуктів, що надійшли на АЗС в автоцистернах і розфасованих до дрібної тари, здійснюється лише у разі наявності супровідних документів (товарно-транспортної накладної, рахунку-фактури, прибутково - витратної накладної, паспорта якості тощо). На продукцію, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, обов'язково додається сертифікат відповідності або його копія, або копія свідоцтва про визнання іноземного сертифіката відповідності.»

Належна якість бензину марки А-95, що знаходився в резервуарі АЗС № 23/004, за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 29/1, станом на 04 лютого 2018 року підтверджується сертифікатом відповідності серія ВГ, який зареєстровано в Реєстрі за № IIА1 /035/0040746-16 та паспортом якості № 234 від 01 лютого 2018 року.

В позовній заяві позивач вказує, що його автомобіль був евакуйований через 2 дні після виявлених пошкоджень, 06.02.2018 року до «майстра» і саме «майстер ПП ОСОБА_7.» здійснив злив пального з автомобіля позивача.

Згідно ст. 26 Закону України "Про захист прав споживачів" Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: відбирати у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг зразки товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів для перевірки їх якості на місці або проведення незалежної експертизи у відповідних лабораторіях та інших установах, акредитованих на право проведення таких робіт згідно із законодавством, з оплатою вартості зразків і проведених досліджень (експертизи) за рахунок коштів державного бюджету. У разі встановлення за результатами проведених досліджень (експертизи) факту реалізації продукції неналежної якості та/або фальсифікованої суб'єкт господарювання, що перевірявся, відшкодовує здійснені за це витрати. Кошти відшкодовування витрат зараховуються до державного бюджету. Порядок відбору таких зразків визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, коментована норма визначає, що відбір зразків (проб) товарів для перевірки їх якості проводиться виключно службовою особою Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Порядок відбору таких зразків визначається Кабінетом Міністрів України. Єдиний порядок організації та проведення робіт, пов'язаних з контролюванням якості товарної нафти та нафтопродуктів (бензину) під час їх приймання, зберігання, транспортування та відпуску врегульований Інструкцію з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція), яку затверджено наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 4 червня 2007 p. N 271/121 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 липня 2007 р. за N 762/14029.

Відповідно до п. 4.2.1 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів проби повинні відбиратись під час приймання, зберігання, відпуску нафти та/або нафтопродуктів і в усіх інших випадках, коли необхідно визначити їх якість в обсязі приймально-здавальних, контрольних, повних випробувань або за окремими показниками якості. Підготовку посуду, пробовідбірників і відбирання проб нафти та/або нафтопродуктів необхідно здійснювати, дотримуючись вимог ДСТУ 4488.

У залежності від призначення проби нафти та нафтопродуктів поділяються на: точкові, сукупні, контрольні, арбітражні і донні (п. 4.2.2 Інструкції).

Відповідно до пункту 4.1.2 вказаної інструкції контрольні випробування нафти та/або нафтопродуктів проводяться: після зливання з транспортних засобів; під час надходження нафти нафтопроводом, а нафтопродуктів магістральним нафтопродуктопроводом до резервуарів підприємств; після перекачування нафтопродуктів нафтопродуктопроводом у межах складу; у разі тривалого зберігання (шість місяців і більше) бензину - не менше одного разу на шість місяців, інших нафтопродуктів (крім нафтопродуктів, що надійшли в запаяній тарі та іншій герметичній упаковці) - не менше одного разу на рік; у пробах, відібраних з транспортних засобів, - не пізніше 24 годин після відбирання проб з транспортних засобів.

Відбір палива із транспортного засобу споживача чинним законодавством не передбачений взагалі.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що позивачем відбулося порушення приписів Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів, щодо відбору зразків проб та проведення лабораторних випробувань, тому відібране позивачем паливо з автомобіля без участі представника ПАТ «Укрнафта» та представника Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів не можна взагалі вважати зразком (пробою) товару для перевірки.

У разі відбирання проби для випробування в сторонній лабораторії пробу відбирають в об'ємі не менше 3 літрів, яку поділяють на три рівні частини, з яких перша (для випробувань) і друга (арбітражна) направляються до сторонньої випробувальної лабораторії. Третя (арбітражна) залишається на підприємстві. Випробування арбітражних проб здійснюються в лабораторії за згодою і в присутності всіх зацікавлених сторін, які письмово повідомляються про місце і дату проведення арбітражних випробувань їх ініціатором.

Розкриття арбітражних проб здійснюється безпосередньо перед випробуваннями в присутності всіх зацікавлених сторін і оформлюється актом за формою N 15-НК (4.2.7. Інструкції).

У зв'язку із тим, що розкриття відібраного з автомобіля зразка палива та проведення лабораторного дослідження проводилося без участі представника ПАТ «Укрнафта» та представника Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (що підтверджено листом ТОВ «Черкаси-Нафта-2008» № 51 від 02.05.2018 року) результати випробувань у вигляді протокола випробувань ТОВ «Черкаси-Нафта-2008» № 33 від 23 лютого 2018 року є такими, що проведені із порушенням чинного законодавства, а тому не можуть вважатися доказом.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Позивачем не доведено той факт, що бензин з двигуна автомобіля BMW X6 є тим бензином, що був куплений на АЗС ПАТ «Укрнафта». Також, викликає сумніви той факт, що відбір палива з автомобіля BMW X6, як вказує позивач, було проведено 06 лютого 2018 року. Випробувальна лабораторія ТОВ «Черкаси-Нафта-2008» отримала зразок палива лише 21 лютого 2018 року. Таким чином, причинно-наслідковий зв'язок між використанням придбаного палива та виходом з ладу автомобіля BMW Х6 встановити неможливо.

Також встановлено, що позивач звертався до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області і було проведено позапланову перевірку АЗС ПАТ «Укрнафта» № 23/004, за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 29/1, щодо додержання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів.

За результатами перевірки Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській було складено Акт № 000017 відповідно до якого порушень про які вказував скаржник ОСОБА_6 (а саме продаж неякісного пального) не виявлено.

Після отримання претензії позивача ПАТ «Укрнафта» було проведено відбір проби бензину марки А-95 з резервуару АЗС № 23/004 та направлено на перевірку до випробувальної лабораторії ТОВ «Черкаси-Нафта-2008».

За результатами досліджень встановлено, що показники проби бензин автомобільний А-95-Євро відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови».

Також позивачем надано суду дефектний акт та акт виконаних робіт, видані ПП ОСОБА_7, при цьому не надано суду свідоцтва про реєстрацію та копії ліцензії ФОП про його право на виконання таких робіт. Суду надано копію фіскального чека на суму 6530 грн., однак не вказано прізвище платника, ремонт якого автомобіля проведено. Крім цього в акті виконаних робіт від 07 лютого 2018 року платником вказано «ОСОБА_9 BMW X6», а ім'я позивача «ОСОБА_3», прізвище та по-батькові в акті не вказано.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що позивачем не наведено мотивів спричинення шкоди і якими винними діями відповідача ПАТ «Укрнафта» вона спричинена, не вказано причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням відповідача. Позивач зазначив лише загальні вимоги закону. Оскільки позивачем не надано суду доказів про те, що з вини відповідача йому завдано матеріальної шкоди, то вимога про стягнення матеріальної шкоди в сумі 7234 грн. до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (стаття 1167 ЦК України).

Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 p. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 p. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, тому немає підстав і для стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такою підставою наведеною судом першої інстанції у відмові в задоволенні позову - як відсутність доказів, що підтверджують право власності позивача на вищевказаний автомобіль і погоджується з доводами апелянта в цій частині, виходячи з наступного.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 678 ЦК України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 708 ЦК України визначено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення.

Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Постановою ВСУ у справі № 6-183цс 14 від 3 грудня 2014 року визначено, що речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Враховуючи викладені норми законодавства та позицію ВСУ - не надання документу на підтвердження права власності на автомобіль не може бути підставою позбавлення позивача права на відшкодування шкоди.

Крім того позивачем до апеляційної скарги надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 відповідно до якого власником автомобіля BMW X6 державний номер НОМЕР_1 - є позивач ОСОБА_3 (а.с.120)

Допущена судом зазначена помилка не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки суд першої інстанції по суті вірно вирішив даний спір і відмовив позивачу у задоволенні його вимог до ПАТ «Укрнафта» про стягнення грошових коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 були предметом дослідження та обговорення колегії суддів, але вони підлягають відхиленню з зазначених в даній постанові вище підстав.

Порушень норм процесуального права судом першої інстанції, які є підставою для обов'язкового скасування оскаржуваного рішення, при розгляді даної справи колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишає без задоволення, а оскаржуване рішення Придніпровського суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року у даній цивільній справі - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського суду м. Черкаси від 16 травня 2018 року, постановленого суддею Колода Л.Д. (повний текст виготовлено 23 травня 2018 року), у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення грошових коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді Гончар Н. І.

Пономаренко В.В.

Сіренко Ю. В.