Ухвала

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 722/1464/14-ц

провадження № 61-4798св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2014 року у складі судді Побережної О. Д. та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 квітня 2016 року у складі колегії суддів:

Височанської Н. К., Владичана А. І., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 06 лютого 2008 року між акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 25 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі

12,4 % річних, з кінцевим терміном повернення до 05 вересня 2022 року.

Зобов'язання за вказаним договором забезпечено договорами поруки, які укладені 06 лютого 2008 року із поручителями: ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з кожним окремо, відповідно до яких поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями боржника в повному обсязі.

ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 29 квітня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі

22 590,67 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16 червня 2014 року становить 265 397,30 грн, з яких: 21 121,49 доларів США - заборгованість за кредитом;

1 164,89 доларів США - заборгованість за процентами; 191,81 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 112,48 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Уточнивши позовні вимоги, банк остаточно просив стягнути з відповідачів заборгованість, що утворилась станом на 15 жовтня 2014 року, у сумі

18 586,14 доларів США та 3 099,80 грн пені.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 грудня

2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь

ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № C0

від 06 лютого 2008 року у розмірі 18 586,14 доларів США, що еквівалентно

240 726,50 грн, та 3 099,80 грн пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, тому у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та його поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_6, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 06 лютого 2008 року № 0 змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 06 лютого

2008 року № 0, яка станом на 15 жовтня 2014 року становила

18 586,14 доларів США та 3 099,80 грн, що складається з суми основного боргу за кредитним договором у розмірі 18 586,84 доларів США; суми пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів, у розмірі 3 099,80 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 06 лютого

2008 року № 0 , яка станом на 15 жовтня 2014 року становила

18 586,14 доларів США та 3 099,80 грн, що складається з суми основного боргу за кредитним договором у розмірі 18 586,84 доларів США; суми пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів, у розмірі 3 099,80 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що при солідарному стягненні з декількох поручителів неможлива солідарна відповідальність поручителів за окремо укладеними договорами поруки.

У травні 2016 року ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 квітня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що боржник перестав здійснювати платежі з червня 2012 року, а з позовом банк звернувся у червні 2014 року, тому часткове виконання боржником свого обов'язку не змінює строк позовної давності щодо визнання поруки припиненою, яке заявлялося заявником.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 14 грудня 2016 року призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про

відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом

касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим

Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 04 квітня

2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу

№ 408/8040/12-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_12 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, за касаційними скаргами ОСОБА_11 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року.

Так, зі змісту оскаржуваного судового рішення у справі, яку передано на Велику Палату, вбачається, що кредитор для захисту свого порушеного права зобов'язаний пред'являти позов до поручителя щоразу не пізніше шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів, тоді як право вимоги до основного боржника, який відповідає перед кредитором солідарно з поручителем, зберігається у нього протягом загальної позовної давності.

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд виходив із наявності підстави, передбаченої підпунктом 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

У правових висновках, викладених у постановах Верховного Суду України

від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року № 6-2662цс15 та

від 29 березня 2017 року № 6-3087цс16, вбачається, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, тобто зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не може. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Разом з тим зі змісту статті 541 та частини першої статті 543 ЦК України вбачається, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, Верховний Суд у справі, яку передано на розгляд до Великої Палати, зазначив, що правова позиція щодо припинення поруки після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням прямо суперечить положенням законодавства про однаковий обсяг відповідальності боржника і поручителя, тобто втрачається сама сутність солідарної відповідальності боржника і поручителя та порушуються загальні засади цивільного законодавства - справедливість, розумність і добросовісність.

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 722/1464/14-цза позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 квітня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик