Провадження номер 2/741/383/18
Єдиний унікальний номер 741/537/18
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що житловий будинок по вул. Лесі Українки, 20, у с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували своє право власності на житловий будинок. 12 травня 2012 року померла ОСОБА_5, котра все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_6, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 12 березня 2015 року помер ОСОБА_6 Спадкове майно після його смерті успадкувала ОСОБА_2. 08 січня 2016 року помер ОСОБА_7. Спадщину після його смерті оформила племінниця ОСОБА_3. Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, оскільки спадкодавці у встановленому порядку не зареєстрували право власності на нього. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням:

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку;

- визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_7 право власності на 1/3 частини спірного житлового будинку.

У судове засідання позивачі не зявилися, але подали до суду заяви, у яких підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився. Представник відповідача направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, суд розглядає справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами та не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 20 по вул. Лесі Українки в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року в ньому проживали: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, що підтверджується копією довідки виконкому ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1384 від 24 листопада 2017 року (а. с. 18) та копією свідоцтва на право власності на житловий будинок (а. с. 14).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 як членам ліквідованого колгоспного двору належав у рівних частинах житловий будинок № 20 по вул. Лесі Українки в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області. Однак, після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на будинок.

12 травня 2012 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 42).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким усе своє майно заповідала своєму синові ОСОБА_6, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 66), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 65). Спадкова справа після померлої ОСОБА_5 закрита у звязку зі смертю єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину ОСОБА_6, що підтверджується повідомленням Носівської районної ДНК № 714/01-16 від 11.05.2018 (а. с. 64).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

12 березня 2015 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 44).

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 76). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 17). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 № 173/2015 убачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Носівської районної ДНК. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 68-73).

Отже, у силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 належить 2/3 частини спірного житлового будинку, які вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_6, що, у свою чергу,належали йому як члену ліквідованого колгоспного двору та як спадкоємцю після смерті матері ОСОБА_2, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

08 січня 2016 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 43).

За життя ОСОБА_7 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 63). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

ОСОБА_6 був рідним братом ОСОБА_7, помер раніше від ОСОБА_7, а, отже, його дочка ОСОБА_3 (а. с. 15-16), яка є племінницею ОСОБА_7, є спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_7

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_7 № 143/2016 убачається, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті дядька, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Носівської районної ДНК. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, грошові заощадження (а. с. 57-61).

Отже, у силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 належить також 1/3 частини спірного житлового будинку, які вона успадкувала після смерті дядька ОСОБА_7, що належали йому, у свою чергу, як члену ліквідованого колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини спірного житлового будинку, оскільки спадкове домоволодіння мало статус колгоспного двору, право власності на спадкове майно не зареєстровано, що підтверджується копіями постанов державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1297/02-31 від 07 серпня 2017 року (а. с. 21) та № 67/02-31 від 01 лютого 2018 року (а. с. 22).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 20 по вул. Лесі Українки в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 9-13).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 18.09.2017 складає 6932 грн. (а. с. 23-39).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 12 березня 2015 року, право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області по вул. Лесі Українки, 20, вартістю 4621,33 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», сараю «Б», сараю «В», літньої кухні «Л», вбиральні «У», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, хвіртки № 4, колодязя «К», загальною площею 54,9 кв. м житловою площею 21,2 кв. м.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, у порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_7, який помер 08 січня 2016 року, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області по вул. Лесі Українки, 20, вартістю 2310,67 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», сараю «Б», сараю «В», літньої кухні «Л», вбиральні «У», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, хвіртки № 4, колодязя «К», загальною площею 54,9 кв. м житловою площею 21,2 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий