Ухвала

Іменем України

02 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 381/3979/17

провадження № 61-14719ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року залишено без змін .

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2018 року та направити справу на новий розгляд за встановленою підсудністю.

Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, просить поновити строк касаційного оскарження судових рішень, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку.

У разі пропущення строку, встановленого статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущено особою, яка подала касаційну скаргу, з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Однак, дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із частиною першою статті 110 ЦПК України, у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до частини першої статті 122 ЦПК України 2004 року, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Апеляційний суд, застосувавши правильно положення статті 110 ЦПК України 2004 року, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що даний позов позивач пред'явила за правилами частини першої статті 110 ЦПК України 2004 року, а саме: за зареєстрованим місцем її проживання, - до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Заявником не надано доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність та обґрунтованість постановленої судом ухвали.

Оскільки правильне застосування норм судами першої та апеляційної інстанцій права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник