У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді - ЛІСОВСЬКА О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву позивачки про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей та відібрання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей.

У судовому засіданні позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши позовні вимоги і вимогою про відібрання дитини. Також у даній заяві позивачка просить суд забезпечити позов шляхом зобов'язання відповідача передати малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матері, зважаючи на те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав подану заяву, просив її задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення заяви.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Зваживши доводи заяви, вислухавши думку учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, предметом позову є, у тому числі, і відібрання дитини ОСОБА_4 у відповідача.

У письмовому клопотанні позивачка вказує, як підставу для забезпечення позову, ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі незадоволення заяви. Але при цьому будь-яких доказів на підтвердження викладеного у заяві не надала, а також не обґрунтувала в своїй заяві, чому саме такий спосіб забезпечення позову був нею обраний.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 заявляє про відібрання дитини, при цьому як спосіб забезпечення позову вказує зобов'язання відповідача передати дитину матері. Але слід зазначити, що у разі забезпечення позову судом фактично будуть вирішені позовні вимоги по суті, що є недопустимим.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та викладене вище, суд вважає, що підстав для задоволення заяви немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п′ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 11 травня 2018 року.

Головуючий: