Справа № 127/8264/18
Провадження 2/127/1432/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Максимчука Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про повернення коштів.

Відповідач та його представник в підготовче засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, відповідач та його представник не зявилися в засідання без поважних причин.

Враховуючи думку представника позивача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та положення ст. 198 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання у відсутність відповідача та його представника (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання).

В підготовчому засіданні представником позивача подано заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що відповідач фактично привласнив автомобіль позивача та безпідставно ним користувався на власний розсуд. Відповідач продав автомобіль своєму синові за ціною нижчою від ринкової вартості, що призвело до завдання майнової шкоди позивачеві. Автомобіль на даний час зареєстровано за ОСОБА_5 У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/15699/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу транспорту засобу та повернення коштів, за яким автомобіль може повернутися у фактичне володіння та користування відповідача за цим позовом.

Вищевикладене й стало підставою для звернення представника позивача до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_5, забороною укладення усіх видів правочинів щодо даного рухомого майна та зобовязання ОСОБА_5 передати автомобіль на зберігання ОСОБА_3 до вирішення справи по суті.

Заяву про забезпечення позову представник позивача просила задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в ній.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, заперечував щодо задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, оскільки вважає її необґрунтованою. Представник третьої особи зазначив, що позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно відповідача, однак транспортний засіб, на який представник позивача просить накласти арешт, щодо якого просить заборонити вчиняти дії і передати його на зберігання ОСОБА_3, не є власністю відповідача, а належить ОСОБА_5 Крім того, представник третьої особи вважає, що зустрічне забезпечення належним чином необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, зокрема, на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову подана представником позивача з додержання вимог встановлених ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Однак суд, заслухавши учасників справи, дослідивши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Згідно з п. 1, п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Представником позивача в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у звязку з чим потрібно забезпечити позов. Однак, заходи забезпечення позову не відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо не звязані з предметом спору, не є співмірними заявленим вимогам, не є необхідними для забезпечення виконання судового рішення.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Цивільний процесуальний кодекс України враховує принцип рівноправя сторін у процесі і забезпечує захист інтересів, в тому числі, відповідача й третьої особи.

В той же час, судом прийнято до уваги, що транспортний засіб на який просить представник позивача накласти арешт і щодо якого просить заборонити вчиняти дії, належить на праві власності не відповідачу, а третій особі. Також, даний автомобіль не підлягає передачі відповідачу. Положення п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачать застосування таких видів заходів забезпечення позову виключно стосовно майна, що належить відповідачеві або підлягає передачі йому.

Забезпечення позову шляхом передачі транспортного засобу на зберігання ОСОБА_3 не може бути вжито судом враховуючи положення п. 7 ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Дана норма вказує на можливість передачі на зберігання іншим особам лише тієї речі, яка є предметом спору. Транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, не є предметом спору. Крім того, ОСОБА_3 має інтерес в результаті вирішення спору.

Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, однак предметом спору в даній справі є стягнення коштів по договору доручення. Позивач не оспорює укладений відповідачем договір купівлі-продажу транспортного засобу, який також не є предметом спору.

Обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, які начебто вказують на бажання ОСОБА_5 затягнути розгляд справи і продати автомобіль, враховуючи предявлений ним позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу транспорту засобу та повернення коштів, суд вважає припущеннями представника позивача за відсутності належних та допустимих доказів. Крім того, суд вважає, що представник позивача не позбавлена права просити забезпечити позов у цивільній справі № 127/15699/18 за позовом ОСОБА_5, де її довіритель є стороною по справі, і де даний транспортний засіб є предметом спору.

Відповідність забезпечувальних заходів заявленій вимозі полягає у відповідності майнового інтересу заявника заходам, про застосування яких він клопоче перед судом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений представником позивача, не може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Повний текст ухвали складено 10.08.2018.

Суддя: