Справа № 401/3274/17
Провадження № 2/401/264/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя - Кадигроб С.М.

за участю секретаря судового засідання - Федоренко О.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та про визнання права спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та про визнання права спільної сумісної власності подружжя.

В своїх вимогах просить встановити факт проживання однією сім'єю, як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квітня 2010 року до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, та про визнання за нею права спільної сумісної власності подружжя на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та на ? частини присадибної земельної ділянки площею 0,25 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Обгрунтовує вимоги тим, що з квітня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 вона проживала разом з ОСОБА_5, 1969 року народження, однією сім'єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_2, спільних дітей не мали. За вказаний період спільного проживання вони мали спільне господарство та займалися домашньою сільськогосподарською діяльністю. ОСОБА_4 приходиться їй дочкою покійного чоловіка ОСОБА_5, яка є спадкоємцем першої черги за законом, після його смерті.

Свої вимоги позивач не змінювала та не доповнювала.

Ухвалою від 05 січня 2018 року вирішено справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, та надано відповідачу строк, терміном 15 днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач, у відповідності до ст.178 ЦПК України, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову повністю. Обгрунтовуючи тим, що вона є рідною дочкою померлого ОСОБА_5 Після його смерті звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за тією ж адресою. Вказане майно, яке входить до складу спадкового майна, належало її батькові ОСОБА_5, ще до знайомства із ОСОБА_1, тому не може бути об'єктом майна, набутим за час спільного проживання. Так, житловий будинок будували ще її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, починаючи з 1991 року, а вселилися до нього в 1992 році. Батьки жили разом до 1996 року. Щодо земельної ділянки, то вона належала батькові ще з 2001 року, а передана у власність в 1994 році.

Позивач, у відповідності до ст.179 ЦПК України, відповідь на відзив не подав.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що після смерті ОСОБА_7, матері ОСОБА_5, в кінці квітня 2010 року її познайомили з ОСОБА_5, з яким вони почали зустрічатися, а потім проживати однією сім'єю, як чоловік та дружина. На час їхнього знайомства ОСОБА_5 проживав сам, в шлюбі ніколи не був. Оскільки, опалення в будинку немає, то весною та літом вони проживали в АДРЕСА_2, а осінню та взимку у її квартирі АДРЕСА_1. Спільних дітей вони не мали. У нього є одна дочка - відповідач по справі ОСОБА_4, а у неї син від першого шлюбу. В 2014 році вона створила прийомну сім'ю та взяла на виховання, утримання та спільне проживання двох малолітніх дітей. Ці діти також жили разом з ними, допомагали по господарству, займалися оброблення земельної ділянки та вирощуванням сільськогосподарських культур. В 2014 році вирішили одружитися, але ОСОБА_5 захворів. Будинок на початок їх спільного проживання був непридатний для проживання. Будинок площею близько 96 кв.м., двоповерховий, на території господарства був гараж і сарай. Документів на будинок немає, тому власником ніхто не зареєстрований. Сам ОСОБА_5 зареєструвався в тому будинку в 2011 році, а до того був зареєстрований в м.Луцьк. Земельна ділянка, площею 0,25 га належить ОСОБА_5 з 2001 року. Останнім часом ОСОБА_5 хворів, тому поїхав разом зі знайомими оздоровитися на море, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Оригіналів документів на земельну ділянку не залишилося, а будинок взагалі документально ніде та ні за ким не зареєстрований.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що вказані житловий будинок і земельна ділянка повинні бути визнанні спільною сумісною власністю подружжя, у відповідності до ст.74 Сімейного кодексу України, адже вони спільно обробляли земельну ділянку, робили ремонт в будинку, проживали однією сім'єю, виховували дітей. Факт спільного проживання однією сім'єю підтверджується показами свідків, спільними фото та довідкою сільської ради.

Відповідач, 22 травня 2018 року в судовому засіданні позов не визнала повністю, пояснила, що при спілкуванні з батьком, останній жодного разу не говорив, що з кимось проживає однією сім'єю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ними не визнається, оскільки позивач не надала жодних доказів, які б підтверджували, що в період 2010-2017 років ОСОБА_5 не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. В 1990 році ОСОБА_5 почав проживати без реєстрації шлюбу з матір'ю відповідача ОСОБА_6. Вони почали будувати разом будинок, до якого вселилися в 1994 чи 1995 році. Від спільного проживання народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. В 1996 році батьки відповідача роз'їхалися, але донька продовжувала підтримувати з батьком стосунки, спілкувалися. Будинок на той час був вже добудований. Земельна ділянка перейшла у власність до ОСОБА_5 в 2001 році, ще до його знайомства із ОСОБА_1, а тому не може бути предметом спільної сумісної власності.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона в 2010 році познайомилася із ОСОБА_1 та ОСОБА_5, разом часто відпочивали сім'ями, консервували у с.Подорожнє, у будинку ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 знає з 2002 року, вони разом працювали. Йому достовірно відомо, що в 2010 році ОСОБА_1 познайомилася і почала жити разом із ОСОБА_5 Влітку вони жили в с.Подорожнє в будинку ОСОБА_5, а взимку в квартирі позивача в м.Світловодськ. Вперше у їх будинку в с.Подорожнє він був у 2011 році, а потім у 2015 році, то будинок вже змінився на краще і став придатним для проживання в ньому.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що будинок був збудований в 1999 році, і ОСОБА_1 із ОСОБА_5, дійсно в період з 2010 по 2017 роки жили разом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні також пояснила, що ОСОБА_1 із ОСОБА_5, в період з 2010 по 2017 роки жили разом, влітку в с.Подорожнє, а взимку в м.Світловодськ. До знайомства із ОСОБА_1, ОСОБА_5 проживав у будинку разом зі своєю мамою ОСОБА_7. Умови для проживання в будинку були до початку їх спільного проживання, але в останні роки все змінилося там ще на краще.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 знала з 1990 року. В період часу з 1993 по 1995 роки ОСОБА_5 будував будинок, десь у 1996 році чи 2000 році вони почали там жити. До 2010 року в будинку жили постійно ОСОБА_5, разом зі своєю матір'ю ОСОБА_7 Ремонт робили незначний, земельну ділянку обробляли. Дочка ОСОБА_5 теж будучи маленькою жила якийсь час в новозбудованому будинку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що житловий будинок побудувала мати відповідача разом із ОСОБА_5, та його матір'ю. Будинок побудований в 90-х роках, і зараз нічим не відрізняється від того часу, як його збудували. Спочатку вони втрьох жили у вагончику, а потім перейшли жити в будинок, це вже після народження доньки ОСОБА_4. Оскільки, ОСОБА_5 дуже бив дружину, то вона втекла від нього з дитиною, коли його не було вдома. Потім він жив ще з одною жінкою на ім'я ОСОБА_21. Коли померла його мати, то він залишився сам.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що в 1993 році був збудований житловий будинок, і в ньому нічого не змінилося, ні в середині, ні ззовні. Для проживання він не придатний, меблі там є якісь, але речі всі в клунках та зв'язках. Взимку там ніколи нікого не було, лише літом.

Свідок ОСОБА_15, який приходиться хрещеним батьком відповідача, в судовому засіданні пояснив, що будинок був збудований в 1993-1994 роках. Ремонту у будинку не робили. За період 2010 по 2017 рік бачив ОСОБА_1 лише двічі. Сказати, що вона жила разом із ОСОБА_5 разом не може, бо ні її, ні дітей ніколи за місцем проживання ОСОБА_5 не бачив. Коли він заїжджав в гості, то ОСОБА_5 був сам, часто напідпитку, говорив коли потрібно можна в будинку переночувати і сказав де лежить ключ.

В якості доказу по справі судом за клопотанням представника позивача долучено відео, яке міститься в матеріалах справи, було оглянуте в судовому засіданні, на якому містяться спільні фото ОСОБА_1, ОСОБА_5, прийомних дітей позивача, фото із різних святкувань. Аналогічні фото роздруковані та містяться в матеріалах справи. (а.с.54-62)

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, переглянувши відеозапис, суд доходить до слідуючих висновків.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.3-5)

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка народилася в с.Подорожнє Світловодського району, є донькою своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В результаті реєстрації шлюбу змінила своє дівоче прізвище «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6». (а.с.26, 27, 28)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м.Южне Одеської області. (а.с.11)

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, від 30.08.2017 року зареєстрована спадкова справа ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.29)

Відповідно до довідки виданої в.о.старости Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області №1816 від 07.09.2017 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, дійсно фактично проживали та вели спільне господарство, за адресою: АДРЕСА_2, з 2010 року. (а.с.7)

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично проживала і в АДРЕСА_2, разом із ОСОБА_5 та двох малолітніх дітей 2002 та 2005 років народження, комісія дійшла висновку, що зі слів сусідів ОСОБА_1 дійсно проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_5, з 2010 року в АДРЕСА_2. (а.с.8)

Згідно сканкопії Державного акту на право приватної власності на землю від 07 серпня 2001 року, ОСОБА_5, який мешкає в АДРЕСА_2, на підставі рішення виконавчого комітету Подорожненської сільської ради №38 від 27 травня 1994 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. (а.с.9, 10)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області №684 від 01 жовтня 2014 року «Про створення прийомної сім'ї на базі сім'ї ОСОБА_1, передачу малолітніх дітей на виховання та спільне проживання», створено прийомну сім'ю на базі родини ОСОБА_1, яка проживає в АДРЕСА_1, та передано ОСОБА_1, як прийомній матері, на виховання, утримання та спільне проживання малолітніх ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_12. (а.с.63)

Згідно інформації Великоандрусівської сільської ради Світловодського району від 20.03.2018 року, згідно по господарської книги сільської ради №12 за адресою: АДРЕСА_2 розташована земельна ділянка орієнтовною площею 0,500 га та житловий будинок з надвірними господарськими будівлями. Головою (користувачем) господарства (будинку і господарських будівель) розташованого на земельній ділянці дійсно був померлий ОСОБА_5. (а.с.65)

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 є рідною донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, і вона є спадкоємцем за законом першої черги.

Дослідивши надані суду письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що частина їх є неналежними доказами.

Так, довідка видана в.о.старости Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області №1816 від 07.09.2017 року містить інформацію, яка не підтверджується даними із погосподарських книг сільської ради, не містить конкретного періоду протягом якого проживала ОСОБА_1 з ОСОБА_18, хто входив до складу їх сім'ї. (а.с.7)

Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї не містить дату складання, підпису одного із вказаних сусідів ОСОБА_14, не зазначено час спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_5, а сам висновок зроблено зі слів сусідів вказаних в акті. Проте, позивач в судовому засіданні пояснила, що будинок розташований на окраїні села Подорожнє, поряд з цвинтарем, в полі, і ніяких сусідів там немає. (а.с.8)

Державний акт на право приватної власності на землю надано суду лише сканкопію, зі слів ОСОБА_1 оригінал документу відсутній. Крім того, суд звертає увагу на те, що даний акт містить лише серію, проте відсутній номер Державного акту, а земельна ділянка не містить кадастрового номеру. (а.с.9, 10)

Щодо встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_18, то суд вважає, що він не знайшов свого підтвердження в суді з наступних підстав.

Єдиною умовою для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, є відсутність у період часу їх спільного проживання інших шлюбів кожного із них. Ксерокопією паспорту ОСОБА_1 підтверджується той факт, що вона 30 вересня 2003 року розірвала шлюб із ОСОБА_19, відміток про інші зареєстровані в установленому порядку шлюби паспорт не містить, тоді як жодного доказу щодо наявності чи відсутності шлюбів у ОСОБА_5 протягом 2010-2017 років суду не надано.

Крім того, особливу увагу суд звертає на те, що ОСОБА_1 станом на 2014 рік проживає в АДРЕСА_1, є прийомною матір'ю двох малолітніх дітей з 01 жовтня 2014 року і факт проживання з ОСОБА_5 жодним чином за документами зібраними для створення прийомної сім'ї та передачі малолітніх дітей не відображено.

Таким чином, до пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 суд відноситься критично, оскільки вони не могли конкретно описати час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5, зустрічалися по святах та суперечать фактам, що містять офіційні документи. Свідок ОСОБА_15 взагалі такий факт спростовував і говорив, що ОСОБА_5 жив у с.Подорожнє сам.

Спільні фото та відео не можуть свідчити про проживання однією сім'єю ОСОБА_20 та ОСОБА_5, а підтверджують лише існування близьких стосунків, без наявності ознак сім'ї.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно.

За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України виключення, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів.

Оскільки, в суді не знайшов свого підтвердження факт спільного проживання, як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_5, то твердження позивача та його представника, що на ці правовідносини розповсюджується дія ст.74 Сімейного кодексу України є помилковим.

Крім того, спірне майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка не є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, оскільки житловий будинок взагалі не зареєстрований в установленому порядку, право власності за ОСОБА_5 на нього нічим не підтверджується, а сам він за погосподарськими книгами сільської ради рахується головою (користувачем) господарства, а не власником. Не виключенням є наявність самочинного будівництва. Крім того, поясненнями свідків підтверджується факт будування житлового будинку в 90-ті роки, тобто ще за багато років, до знайомства ОСОБА_5 із ОСОБА_1

Право власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 взагалі не підтверджується, оскільки суду надано лише сканкопію Державного акту, який судом визнаний неналежним доказом, інформації в довідках сільської ради не містять жодної інформації, що він є власником спірної земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку у відмові в задоволенні позову повністю, за безпідставністю вимог.

Судові витрати у справі понесені позивачем відшкодуванню та поверненню не підлягають у відповідності до ст.141 ЦПК України та відносяться за її рахунок.

Керуючись ст.ст.3, 21 Сімейного кодексу України, ст.368 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області 18 березня 1997 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Олександрівським РС УДМС України в Кіровоградській області 11 серпня 2015 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3) про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та про визнання права спільної сумісної власності подружжя повністю за безпідставністю вимог.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області С.М. Кадигроб

01.06.2018