ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року

м.Суми

Справа №592/14313/17

Номер провадження 22-ц/788/1270/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» - правонаступник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2018 року у складі судді Бичкова І.Г., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відшкодування за кредитними договорами відповідно до Державної цільової економічної програми енергоефективності.

Позов мотивовано тим, що 08 червня 2017 року позивач уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» два договори № 8520 та № 6457 про надання цільових кредитів на утеплення будинку, за якими вона отримала в кредит грошові кошти в сумі 5560 грн. та 10318 грн. 60 коп. відповідно. Позивач є учасником Державної цільової економічної програми енергоефективності, за якою вона має право на відшкодування 35% від суми отриманих кредитів на утеплення, що становить 5557 грн. 51 коп. На виконання умов договорів позивач повністю розрахувалася за отриманими кредитами та надала відповідачу документи, які підтверджують цільове використання коштів, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив їй у виплаті відшкодування.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача відшкодування за кредитом на придбання енергоефективних матеріалів в розмірі 5557 грн. 51 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 відшкодування за кредитом на придбання енергоефективних матеріалів в розмірі 5557 грн. 51 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи просить рішення суду скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував вимог Порядку використання коштів, передбачених в державному бюджеті для здійснення заходів щодо ефективності використання енергетичних ресурсів та енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 20111 року № 1056 (Далі - Порядок), згідно з яким відшкодування позичальнику частини суми кредиту проводиться одноразово у розмірі 30 % суми кредиту, але не більше 10000 грн. за одним кредитним договором, позичальник може отримати таке відшкодування лише один раз протягом одного бюджетного періоду (п.п.4 п.5 Порядку). Позивач приховала від суду, що 11 серпня 2017 року вона вже отримувала компенсацію за договором 1706****6563 в розмірі 67 грн. 04 коп. Крім того, отримавши два кредити на суму 5560 грн. та 10318 грн. 60 коп. за договорами від 08 червня 2017 року позивач надала рахунок-фактуру лише на суму 10989 грн., що не відповідає сумі виданих кредитних коштів за програмою енергоефективності. За таких обставин відповідач правомірно відмовив у виплаті компенсації, оскільки ОСОБА_1 умови договору не виконала, а тому правові підстави для задоволення її позовних вимог відсутні.

Позивач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є установою, яка уповноважена взаємодіяти з Держенергоефективності в частині виплати відшкодування за кредитами, залученими в рамках реалізації програми «Теплий кредит».

08 червня 2017 року позивач уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» два цільових кредитних договори № 8520 та № 6457 за програмою «Теплий кредит», згідно з якими отримала 5560 грн. та 10318 грн. 60 коп. відповідно (а.с. 7).

За кредитні кошти ОСОБА_1 придбала обладнання і матеріали для проведення робіт з теплоізоляції (термомодернізації) зовнішніх стін, підвальних приміщень, горищ, покрівель та фундаментів на суму 10989 грн. (а.с. 15).

Звертаючись до відповідача з заявою про виплату компенсації за програмою «Теплий кредит» на підтвердження цільового використання коштів позивач надала рахунок-фактуру на суму 10989 грн., проте їй було відмовлено у наданні компенсації у зв'язку з відмінністю суми оформленого договору від суми у наданому нею рахунку-фактурі (а.с. 14-15).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» відшкодування у розмірі 5557 грн. 51 коп. суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконала свої зобов'язання за кредитними договорами; відшкодування, виплачене позивачу Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України, в сумі 243 грн. 64 коп. є недостатнім, оскільки не відповідає 35% від загальної суми кредитів; а тому порушене право позивача підлягає захисту.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Порядком використання коштів, передбачених в державному бюджеті для здійснення заходів щодо ефективності використання енергетичних ресурсів та енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2011 року № 1056, визначений механізм використання передбачених у спеціальному фонді державного бюджету коштів, що отримані від Європейського Союзу в рамках виконання Угоди про фінансування програми «Підтримка виконання Енергетичної стратегії України в галузі енергоефективності та відновлювальних джерел енергії», та коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету, для здійснення заходів щодо ефективного використання енергетичних ресурсів та енергозбереження (далі - бюджетні кошти).

За змістом підпункту 4 пункту 5 Порядку АТ КБ «ПриватБанк» належить до установ, які уповноважені взаємодіяти з Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження в частині виплати відшкодування за кредитами, залученими в рамках реалізації заходів з енергоефективності передбачених підпунктами 3, 4 і 4-1 пункту 3 цього Порядку.

Згідно з абз. 3, 4, 6, 12 підпункту 4 пункту 5 Порядку кредит надається позичальникам в національній валюті уповноваженими банками для цілей кредитування, передбачених підпунктами 3, 4 і 4-1 пункту 3 цього Порядку. За кожним заходом, визначеним підпунктами 4 і 4-1 пункту 3 цього Порядку, кредит надається один раз протягом одного бюджетного періоду. Під час укладення кредитного договору для цілей кредитування, передбачених підпунктами 4 і 4-1 пункту 3 цього Порядку, позичальники підтверджують, що протягом поточного бюджетного періоду не отримували кредит за відповідним заходом.

Для отримання позичальниками відшкодування частини суми кредиту уповноважені банки щомісяця до 15 числа місяця, що настає за звітним, але не пізніше 15 грудня поточного року подають Держенергоефективності два примірники зведеного реєстру позичальників, які мають право на отримання відшкодування, передбаченого підпунктами 3, 4 і 4-1 пункту 3 цього Порядку.

Обов'язковою умовою для включення уповноваженим банком відомостей до зведеного реєстру позичальників є подання таким позичальником до уповноваженого банку документів, що підтверджують цільове використання кредитних коштів (акт приймання-передачі, товарний чек, видаткова накладна), та документів, що підтверджують факт впровадження енергоефективного обладнання та/або матеріалів (акт виконаних робіт (наданих послуг) (далі - підтвердні документи).

Відшкодування позичальнику частини суми кредиту проводиться одноразово в розмірі 35 відсотків суми кредиту на здійснення заходу, передбаченого підпунктом 4 1 пункту 3 цього Порядку, але не більш як 14000 гривень за одним кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2017 року позивач уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» два договори № 8520 та № 6457 про надання цільових кредитів на утеплення будинку, за якими вона отримала в кредит грошові кошти в сумі 5560 грн. та 10318грн. 60 коп. відповідно.

На підтвердження цільового використання кредитних коштів ОСОБА_1 надала рахунок, згідно з яким нею придбане обладнання і матеріали для проведення робіт з теплоізоляції (термомодернізації) зовнішніх стін, підвальних приміщень, горищ, покрівель та фундаментів на суму 10989 грн (а.с. 15), що не відповідає сумі наданих кредитних коштів.

Крім того, позивач не підтвердила документально факту впровадження придбаного нею енергоефективного обладнання та/або матеріалів, акту виконаних робіт (наданих послуг) відповідачу та суду не пред'явила, як того вимагає абзац 6 підпункту четвертого пункту 5 Порядку.

В червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало до Держенергоефективності два примірники зведеного реєстру позичальників № 4М, відповідно до якого, позичальнику ОСОБА_1 передбачено до виплати відшкодування частини суми кредиту, розраховане відповідно до Порядку у розмірі 234 грн. 64 коп. (35% від суми кредиту).

Пред'являючи позов про стягнення з відповідача відшкодування частини суми кредиту у розмірі 5557 грн. 51 коп., ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що кошти, отримані нею за кредитними договорами № 8520 та № 6457 від 08 червня 2017 року у розмірі 5560 грн. та 10318 грн. 60 коп. відповідно, витрачені за цільовим призначенням і придбане обладнання та матеріали використані нею для підвищення енергоефективності її будинку.

Тобто, позивач не довела цільового використання отриманих нею кредитних коштів, вимоги Порядку не виконала.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу 35% від суми отриманих нею кредитів (5560 грн. + 10318 грн. 60 коп.), що становить 5557 грн. 51 коп., є необґрунтованим.

У зв'язку з цим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України, на користь АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, підлягають компенсації судові витрати в розмірі 960 грн., понесені відповідачем у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Подані відповідачем до апеляційного суду нові докази - виписки по рахунку, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд не досліджував, оскільки на порушення вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України відповідач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відшкодування за кредитними договорами відповідно до Державної цільової економічної програми енергоефективності.

Витрати, понесені Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» зі сплати судового збору у розмірі 960 грн. у зв'язку з переглядом справи апеляційним судом, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина

С.С. Ткачук