Справа: 164/440/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що на даний час самостійно виховує сина ОСОБА_5, батьком якого є відповідач. Згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 19 грудня 2003 року по справі № 2-459/03 видано виконавчий лист, згідно з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно, починаючи з 3 грудня 2003 року та до його повноліття. Оскільки, в житті сина ОСОБА_4 участі не приймає, матеріально його не забезпечує, а потреби дитини на даний час значно зросли, просила збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засідання позивач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3, кожна зокрема позовні вимоги підтримали, просили задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково, пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 вищевказаного Кодексу унормовано, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19 грудня 2003 року Маневицьким районним судом Волинської області було видано виконавчий лист, згідно якого з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно, починаючи з 3 грудня 2003 року та до його повноліття (а.с. 7).

20 квітня 2004 року шлюб між подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЕГ (а.с. 19).

Із довідки-розрахунку, виданої Маневицьким районним відділом державної виконавчої служби вбачається, що станом на 1 березня 2018 року борг по сплаті аліментів за виконавчим листом від 19 грудня 2003 року - становить 2540,56 гривень (а.с. 5-6). Однак, як пояснили в судовому засіданні сторони, на даний час заборгованість виплачена.

Згідно медичного заключення № 67 від 14 вересня 2015 року ОСОБА_5 є дитиною інвалідом з дитинства, крім того виписками із медичної картки стаціонарного хворого № 9141, 817, 7961 підтверджується його лікування в Маневицькій ЦРЛ (а.с. 10, 11-13).

Відповідно до довідки № 05-25/2090 від 1 березня 2018 року, ОСОБА_5 є студентом Коледжу технологій, бізнесу та права Східноєвропейського національного університет імені ОСОБА_7 (а.с. 21).

Дані документи є підтвердженням значних витрат позивача на утримання, навчання та лікування сина.

Проте під час розгляду справи також встановлено, що ОСОБА_5, будучи студентом, отримує стипендію і, крім офіційно сплачених аліментів за рішенням суду, відповідач добровільно надає кошти на лікування сина, після звернення позивачки до нього із відповідним проханням.

Також на даний час ОСОБА_4 не працевлаштований, створив сім'ю, в якій чекає народження дитини, дружина ніде не працює та перебуває на його утриманні.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_4 спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який є достатнім з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття, а тому суд приходить висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 копійок судового збору.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-182 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі, в розмірі 900 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2018 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська