Справа № 303/2315/18
номер ст. зв.- 48, 49
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Довжанин В.М., при секретарі Фозекош І.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягненя аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягненя аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07 листопада 2013 року між сторонами по справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено актовий запис за № 576. Від даного шлюбу у них народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Починаючи з 2016 року шлюбні відносини між подружжям припинено, спільне господарство не ведеться, а шлюб носить тільки формальний характер. Тому, позивач просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, розірвати. Всі обовязки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів стосовно малолітнього сина між ними досягнуто не було. Враховуючи наведене позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення ним повноліття, тобто до 17 листопада 2031 року.

Сторони в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 07 листопада 2013 року, про що зроблено запис за № 576 та що підтверджується Свідоцтвом про одруження І-ФМ №108582, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області.

Від даного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Свідоцтва про народження І-ФМ №273293, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 28 листопада 2013 року.

Вирішуючи дану справу суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається.

Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України).

Також, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судом встановлено, що є достатність підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_2, оскільки шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, які для повного і гармонійного розвитку своєї особистості повинні рости і виховуватися у атмосфері любові та розуміння.

Також, судом знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на дитину, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ними повноліття

На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_1, за її клопотанням, слід залишити шлюбне прізвище - Венк.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 та держави.

Керуючись ст.ст 4, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягненя аліментів - задоволити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, 07 листопада 2013 року, актовий запис № 576 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище - Венк .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, 05 листопада 1994 року народження, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 17 листопада 2013 р.н в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення повноліття до 17 листопада 2031 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий В.М. Довжанин