Справа№ 324/1711/17
Провадження № 2/324/118/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про тлумачення заповіту,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 15.05.2011 помер його дід ОСОБА_5. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 5,4638га, розташованої на території Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120865, виданого 19.04.2006 головою Пологівської райдержадміністрації. Даний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03. Ще при житті, 18.09.2000 дідусь склав на випадок своєї смерті заповіт, яким зробив таке розпорядження: «належний мені майновий і земельний паї, які знаходяться в ТОВ «Агрофірма «Нива» я заповідаю ОСОБА_1». 18 вересня 2000 року цей заповіт посвідчений ОСОБА_6, секретарем виконавчого комітету Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області та зареєстровано в реєстрі за № 200. При зверненні позивача до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що в заповіті не зазначено, який саме земельний пай заповідається позивачу. На даний час позивач не може прийняти спадок, тому змушений звернутись до суду з позовною заявою про тлумачення заповіту. У звязку із цим, позивач просить винести рішення, яким вважати, що заповітом, складеним ОСОБА_5, посвідченим секретарем виконавчого комітету Вербівської сільської ради ОСОБА_6 18 вересня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №200, в якому на випадок смерті зазначено таке заповітне розпорядження: «належний мені майновий і земельний паї, які знаходяться в ТОВ «Агрофірма «Нива» я заповідаю ОСОБА_1» дійсно заповідався земельний пай, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120865, розміром 5,4638 га, розташований на території Вербівської сільської ради Запорізької області, виданого ОСОБА_5 головою Пологівської райдержадміністрації 19 квітня 2006 року та зареєстрованого секретарем Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області під №200.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі документами.

В підготовче засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зявилися, однак подали до суду заяви про визнання позову та про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 15.05.2011 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №207327, виданим виконкомом Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 17.05.2011.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із земельної ділянки площею 5,4638 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120865, виданого 19.04.2006 на підставі розпорядження голови Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.11.04р. №878.

Спадкодавцем ОСОБА_5 18.09.2000 було складено заповіт, посвідчений ОСОБА_8, секретарем виконавчого комітету Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за №200, згідно якого ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «належні мені майновий та земельний пай, які знаходяться в ТОВ «Агрофірма «Нива» я заповідаю ОСОБА_1».

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

На час смерті спадкодавця ОСОБА_5, який помер 15.05.2011, позивач ОСОБА_1 був неповнолітнім, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки від прийняття спадщини він не відмовлявся.

З довідки Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 24.10.2016 №287 вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований і проживав по вул.Миру (Леніна), буд.31, в с.Вербове Пологівського району Запорізької області. Відповідно до записів в погосподарських книгах Вербівської сільської ради разом з ОСОБА_5 на день його смерті проживали: дружина ОСОБА_2, 1937р.н., син ОСОБА_4, 1958р.н., син ОСОБА_3, 1961р.н. Відповідно до заповіту, посвідченого у виконкомі Вербівської сільської ради 18.09.2000 за реєстром №200, спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 28.10.2016 звернувся до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлого 15.05.2011 ОСОБА_5, нотаріусом була заведена спадкова справа №220/2016.

Постановою приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 13.11.2017 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,4638 га, що розташована на території Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, яка належала померлому 15.05.2011 ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗП №120865, з огляду на те, що згідно заповіту неможливо ідентифікувати спадкове майно, що заповідається спадкоємцеві.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України, в редакції закону на час видачі спадкодавцю ОСОБА_5 державного акту на право власності на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Таким чином, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120865, виданого 19.04.2006 головою Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області на підставі розпорядження від 19.11.2004 №878, спадкодавець ОСОБА_5 за життя був власником земельної ділянки площею 5,4638 га, розташованої на території Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 16.11.2017 вбачається, що спадкодавцеві ОСОБА_5 належала на праві власності земельна ділянка площею 5,4638 га, кадастровий номер :06:020:0013, яка розташована на території Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка перебуває в оренді СТОВ «Агрофірма «Нива».

Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР (яка діяла на час складення заповіту) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно із ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст.213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_5, виходячи зі змісту заповіту, складеного 18.09.2000, посвідченого ОСОБА_8, секретарем виконавчого комітету Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за №200, заповідаючи ОСОБА_1 земельний пай, який знаходиться в ТОВ «Агрофірма «Нива», фактично реалізував свою волю на передачу у спадок спадкоємцю ОСОБА_1 земельного паю, тобто земельної ділянки площею 5,4638 га, розташованої на території Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, на яку в подальшому 19.04.2006 головою Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області на підставі розпорядження від 19.11.2004 №878 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120865, на імя ОСОБА_9, оскільки вказаний державний акт є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_5 саме на цю земельну ділянку, і до дня смерті вказаний заповіт спадкодавець ОСОБА_5 не змінив і не скасував.

У звязку з цим, суд приходить до висновку, що предявлений позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 1218, 1233, 1256 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 197, 198, 200, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Розтлумачити заповіт, складений 18.09.2000 ОСОБА_5, який помер 15.05.2011, посвідчений ОСОБА_8, секретарем виконавчого комітету Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області та зареєстрований в реєстрі за №200, як виявлення його волі заповісти ОСОБА_1 земельний пай, тобто земельну ділянку площею 5,4638 га, розташовану на території Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, на яку в подальшому 19.04.2006 головою Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області на підставі розпорядження від 19.11.2004 №878 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120865, на імя ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: