Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 2-856/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2018 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання С.С.Онисько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за Скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на дії бездіяльність старшого виконавця Виноградівського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 та начальника Виноградівського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Скарга мотивована тим, що 14.10.2009р. Виноградівським районним судом Закарпатської області ухвалено рішення стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 382 185,08 грн. за кредитним договором, на підставі чого судом було видано виконавчий документ для примусового виконання виконавчий лист в справі №2-856/09, виданий 16.11.2009р. Виноградівський районним судом Закарпатської області стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 382 185,08 грн., який був скерований до Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Обгрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує, що 28.03.2008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір №20/08 МК-01, посвідчений нотаріусом ОСОБА_6 Виноградівського районного нотаріального округу, предметом іпотеки: Кафе - бар на 20 посадочних місць, загальною площею 63,9 кв.м., що знаходиться за адресою смт.Королево, вул.Вокзальна-3, Виноградівського району, Закарпатської області.

Згідно наявних документів в справі - 16.09.2013р. Стягувачем отримано лист - повідомлення ТОВ «Укрспецторг Груп» вих.№641/13 від 06.09.2013р. про передачу Предмету іпотеки на прилюдні торги, які в подальшому не відбулися. 24.02.2014р. представником Банку до ДВС скеровано заяву про звернення ДВС до Суду про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з тривалою відсутністю у Стягувача виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_3, оскільки у Стягувача відсутня можливість з об'єктивних причин здійснити контроль щодо своєчасного та у відповідності до Закону отримання виконавчого документа від ДВС, в т.ч. постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

В матеріалах справи Банку міститься подання про видачу дублікату виконавчого листа від 07.03.2014р. за підписом старшого державного виконавця ДВС ОСОБА_1, яка за своїм змістом суперечить фактичним обставинам справи. Враховуючи період часу розгляду Судом подання, виготовлення дублікату, отримання такого ДВС та відновлення виконавчого провадження в матеріалах справи міститься лист Банку за №518/464/2016 від 02.07.2016р., який скерований до ДВС з проханням звернути стягнення на Предмет іпотеки, що отриманий ДВС 05.07.2016р., що підтверджується повідомленням врученням поштового відправлення від 07.07.2016р., 04.10.2016р. до ДВС скеровано заяву про відкриття виконавчого провадження відносно боржниці ОСОБА_3, 03.11.2016р. до ДВС скеровано листа з проханням скласти акт опису й арешту майна боржника, призначити експерта для визначення ринкової вартості та передати Предмет іпотеки на прилюдні торги, який ДВС отримав 10.11.2016р., що підтверджується повідомленням врученням поштового відправлення від 11.11.2016р., проте ДВС з невідомих причин Стягувана ігнорувались неодноразові звернення про передачу на публічні торги Предмету іпотеки, що належить боржнику ОСОБА_4.

Окрім того, 18.12.2017р. Банком отримано виключно дублікати виконавчого листа №2-856/09 від 14.10.2009р., що видав Виноградівський районний суд, таким чином до компетенції Банку не належать підготовка та оформлення процесуальних документів виконавчого провадження, в т.ч. направлення таких документів Стягувану.

28.12.2017р. до ДВС скеровано заяву про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_3 за вих.№518/928/2017, до ДВС скеровано засобами електронного зв'язку запит про надання інформації за вих..№67/2018, яка отримана адресатом та прочитана працівником ДВС 22.01.2018р., що підтверджується технічними можливостями електронної пошти, однак станом на 30.01.2018р. в порушення ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацію ДВС Стягувачу не надав, 31.01.2018р. до ДВС скеровано засобами електронного зв'язку повторно запит про надання інформації, проте 01.03.2018р. представнику Стягувача стало відомо, згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження - Інформація про виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3, наступне: постанова про скасування процесуального документа від 23.02.2018р., винесена старшим державним виконавцем ДВС ОСОБА_1 - «згідно перевірки виконавчого провадження начальником відділу встановлено порушення, а саме відкриття виконавчого провадження, де пропущений строк пред'явлення виконавчого документа до виконання» - скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2018р.; постанова про скасування процесуального документа від 23.02.2018р., винесена старшим державним виконавцем ДВС ОСОБА_1 - «згідно перевірки виконавчого провадження начальником відділу встановлено порушення, а саме відкриття виконавчого провадження, де пропущений строк пред'явлення виконавчого документа до виконання» - скасовано постанову про арешт майна боржника від 05.02.2018р.; повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, винесена старшим державним виконавцем ДВС ОСОБА_1 від 23.02.2018р.

На підставі наведеного скаржник вважає, що старший державний виконавець ДВС ОСОБА_1, в порушення вимог п.2 ч.4 ст.4 Закону України перевищив повноваження щодо скасування постанови про арешт майна від 05.02.2018р. боржника ОСОБА_3, так як постанова начальника відділу відсутня в АСВП, а відтак на підставі наведеного скаржник просить суд скасувати постанову про скасування процесуального документа від 23.02.2018р. у виконавчому провадженні №55701665, винесену старшим державним виконавцем Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_7 щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2018р.; Скасувати постанову про скасування процесуального документа від 23.02.2018р. у виконавчому провадженні №55701665 винесена старшим державним виконавцем Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 - щодо скасування постанови про арешт майна боржника від 05.02.2018р.; Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 щодо проведення виконавчих дій передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-856/09 виданого 16.11.2009р. Виноградівським районним судом Закарпатської області; Визнати протиправною бездіяльність начальника Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 щодо незабезпечення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.10.2009р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь АБ «Укргазбанк» у виконавчому провадженні №55701665 старшим державним виконавцем Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1.

Представник скаржника в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи не з»явився, проте 15.05.2018р. подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги підтримав з підстав наведених у заяві та просив таку повністю задоволити з підстав, наведених у скарзі; представник Виноградівського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи також не з»явився, проте 28.03.2018р. подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги не підтримав з підстав наведених у запереченні Виноградівського відділу ДВС від 28.03.2018р. та просив у задоволенні такої повністю відмовити, оскільки скаржником пропущено встановлений законом строк пред»явлення виконавчого документу до виконання, так як такий був повернутий 17.12.2013р. стягувачеві на підставі п.3 ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» та згідно бази даних АРМ «Виконавець» повторно до відділу до примусового виконання не направлявся (письмове заперечення долучене до матеріалів справи); представник боржника адвокат ОСОБА_9 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи не з»явився, проте 15.05.2018р. також подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги не підтримав з підстав наведених у заяві Виноградівського відділу ДВС та просив у задоволенні такої повністю відмовити, а відтак, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності представників сторін, оскільки відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України невка стягувача, боржника, державного виконавця чи приватного виконавця, які належним чином повідомлені про місце і час розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а відтак суд, перевіривши матеріали скарги і письмове заперечення відділу ДВС та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.77-81); при розгляді справи суд керується принципом верховенства права (ст.10); суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо. (ст..11); Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12); Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст.13) про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.263).

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Законів України «Про виконавче провадження», «Про виконавчу службу» та ЦПК України.

Зокрема, відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, діє або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду (ст.448 ч.1 ЦПК України), який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скарга розглядаєтсья відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і деражвного виконавця або іншої посадової особи органу виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Виноградівського районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом виданим Виноградівським районним судом. Так, 14.10.2009р. Виноградівський районний суд ухвалив рішення стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 382.185,08 грн., на підставі чого судом було видано 16.11.2009р. виконавчий лист в справі №2-856/09 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 382 185,08 грн., який був скерований до Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Обгрунтовуючи свої вимоги скаржник стверджує, що держвиконавець порушив вимоги закону України «Про виконавче провадження», оскільки оскаржуванні постанови держвиконавця винесені з порушенням своїх повноважень.

Суд, вирішуючи даний спір, виходить з вимог ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до приписів ст.ст.1,5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов»язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії (ст.18 Закону).

Згідно із вимогами ст.7 цього-ж Закону України «Про виконавчу службу» держвиконавець зобов»язаний використовувати надані йому права в точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

З урахування наведеного, держвиконавець при проведенні виконавчих дій зобов»язаний діяти не лише у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», але і дотримуватися інших законів України.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Між тим, виконання судових рішень- це заключна стадія цивільного процесу, тобто заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі прав скаржника, так і банку, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи враховується період із надходження до суд позовної заяви й до виконання рішення суду.

Отже завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне, неупереджене виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Так, аналізуючи законодавчі норми що регулюють дії державного виконавця в ході виконання своїх посадових обов»язків, зокрема, при невиконанні боржником в добровільному порядку судового рішення та у разі ненадання у строки, встановлені ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець зобов»язаний забезпечити його примусове виконання зі стягненням з такого виконавчого збору і витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Між тим, матеріалами справи достовірно встановлено, що в ході здійснення виконання виконавчого провадження держвиконавцем у відповдіності до вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В подальшому, 22.02.2018р. начальником відділу Виноградівського РВ ДВС було перевірено матеріали виконавчого провадження АСВП №55701665, під час чого було встановлено, що дане виконавче провадження відкрито з порушенями вимог ст.12 Закону України «Про виконавче провадженя», зокрема, виконавчий документ пред»явлено до виконання з пропущенням встановленого законом строку пред»явлення виконавчого документа до виконання, у зв»язку з чим, за наслідками перевірки було зобов»язано скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов»язано держвиконавця ОСОБА_1 винести повідомлення про про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття виконавчого документу до виконання у зв»язку із пропущенням встановленого законом строку його пред»явлення.

Згідно п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 4 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення вимог скарги, оскільки оскаржуванні дії посадових осіб відділу ДВС здійсненні у відповдіності до вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень

Відповідно до вимог Законів України «Про виконавчу службу», «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. ст.ст.10,12,13,18,81,144,223,447-452 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» на дії (бездіяльність) старшого виконавця відділу Виноградівського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 та начальника Виноградівського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 відмовити.

На ухвалу відповідно до ст.354 ЦПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резулятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 18.05.2018р.

Головуючий ОСОБА_10