Справа № 135/23/18
Провадження № 2/135/73/18
02.03.2018 року м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Патраманського І.О.,
при секретарі Ступак Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_2, на обґрунтування якого повідомив, що згідно договору позики від 13.05.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 293 та посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В., він та відповідач домовились про позику грошей в сумі 126 550 (сто двадцять шість тисяч п'ятсот п'ятдесят ) гривень, що еквівалентно 5000 (п'яти тисячам) доларів США, згідно офіційного валютного курсу НБУ, встановленого на момент укладення даного договору, у свою чергу позичальник ОСОБА_2 зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Відповідно до договору за користування грошовими коштами позичальник також зобов'язаний сплатити позикодавцю 20% (двадцять відсотків) від зазначеної суми. Грошові кошти в указаному розмірі передані ним та прийняті ОСОБА_2, однак відповідач свої зобов'язання щодо повернення коштів у строк до 13.12.2016 року не виконав, кошти в сумі 126 550 грн. та 20 % від зазначеної суми за користування грошовими коштами станом на 14.12.2016 року не повернув, чим прострочив виконання зобов'язання. На виконання договірних зобов'язань відповідач 17.01.2017 року повернув йому кошти в розмірі 600 доларів США, що еквівалентно станом на день повернення коштів в українській гривні 16 632 грн., та 03.12.2017 року в розмірі 900 доларів США, що еквівалентно станом на день повернення коштів в українській гривні 24 435 грн., і загалом становить 41 067 грн., а отже, залишок боргу становить 85 483 грн. Також він має право на стягнення інфляційних витрат та пені.
Відповідно до ч.4 ст.223, ч. 1 ст.280 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Дані правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов'язань, що виникли між сторонами.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч.1ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525,526,527,530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, що випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом (позиція Верховного суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку 1 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003року.
У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.05.2016 року укладено договір позики грошей в сумі 126550 (сто двадцять шість тисяч п'ятсот п'ятдесят ) гривень, що еквівалентно 5000 (п'яти тисячам) доларів США, згідно офіційного валютного курсу НБУ, встановленого на момент укладення даного договору, який зареєстровано в реєстрі за № 293 та посвідчено приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. Позичальник ОСОБА_2 зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів та 20% (двадцять відсотків) за користування грошовими коштами від зазначеної суми. Грошові кошти в указаному розмірі передані позикодавцем та прийняті позичальником, однак позичальник свої зобов'язання щодо повернення коштів у строк до 13.12.2016 року не виконав, кошти в сумі 126 550 грн. та 20 % від зазначеної суми за користування грошовими коштами станом на 14.12.2016 року не повернув, чим прострочив виконання зобов'язання. На виконання договірних зобов'язань відповідачем повернуто тільки 41 067 грн., а отже, залишок боргу становить 85 483 грн. Окрім того, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 20% від суми позики, що становить 25 310 грн., пеню у розмірі 30 798,71 грн. та інфляційні втрати від знецінення грошової одиниці у розмірі 13 898,13грн., що підтверджено проведеними розрахунками, які ніким не оскаржені, а тому приймаються судом до уваги.
Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Із договору позики № 293 від 13.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали цей договір щодо позики грошових коштів у сумі 126 550 гривень, що еквівалентно 5 000 доларів США, згідно офіційного валютного курсу Національного банку України, встановленого на момент укладення договору.
Із розписки ОСОБА_1 від 17.01.2017 року видно, що він отримав від ОСОБА_2. по договору позики від 13.05.2016 року частину грошей у розмірі 600 доларів США.
Із розписки ОСОБА_1 від 17.01.2017 року видно, що він отримав від ОСОБА_2. по договору позики від 13.05.2016 року частину грошей у розмірі 900 доларів США.
Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
Оскільки, ОСОБА_2 добровільно не виконує взятих на себе зобов'язань із повернення боргу, у зв'язку з чим станом на 08.11.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 85 483 грн., 20% від суми позики, що становить 25 310 грн., пеню у розмірі 30 798,71 грн. та інфляційні втрати від знецінення грошової одиниці у розмірі 13 898,13грн., і тим самим порушує законне право ОСОБА_1 на отримання коштів, тому суд має підстави для задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.
За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У даному випадку ціна позову згідно із п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України складає 155 489,84 грн.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 704, 80 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави.
Із матеріалів цієї справи видно, що такі витрати підтверджено актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги 04.01.2018, а також квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 04.01.2018року, і становлять 1 000,00грн., та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі 10-13, 81, 133, 137, 141, 258, 263-265, 267, 274-279, 430 ЦПК України, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Ладижин Вінницької області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Ладижин Вінницької області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) 155489 (сто п'ятдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) гривень 84 копійки, і зних:
- залишок суми позики за договором позики від 13.05.2016 року в розмірі 85 483 (вісімдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 00 копійок;
- 20% від суми позики за користування коштами, що становить 25 310 (двадцять п'ять тисяч триста ) гривень 00 копійок;
- 30 798 (тридцять тисяч сімсот дев'яносто вісім) гривень 00 копійок пені за невиконання грошового зобов'язання;
- 13 898 (тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто вісім) гривень 13 копійок інфляційні втрати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 554 (одну тисячу п'ятсот п'ятдесят чотири) гривні 89 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) гривень 00 копійок витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

Повний текст рішення складено «02» березня 2018 року.

Суддя