Ухвала

Іменем України

18 травня 2018 року

м. Київ

справа № 334/7453/16-ц

провадження № 61-11344ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2017 року у складі головуючого судді - Дубини Л. А.та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Онищенко Е. А., Кухаря С. В., у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він в період часу з 14 травня 1983 року по 19липня 1985 року проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. Унаслідок виконання військових службових обов'язків за час перебування в Афганістані отримав осколкові поранення рук мінно-вибухову ЗЧМТ, контузію головного мозку (1984 р.), травму поперекового відділу хребта та інші пошкодження здоров'я, що стало причиною хронічних захворювань, які турбують його до теперішнього часу. Зазначив, що має 3 групу інвалідності, що підтверджується військово-обліковими та медичними документами.

Позивач вказав, що у зв'язку із зазначеними захворюваннями його щоденно турбують головні болі, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення пам'яті, зору, слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, тощо. Крім того, він хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного хвилювання під час проходження служби, де велися бойові дії, він неодноразово проходив лікування в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Лікування дає йому лише тимчасові полегшення, потім він знову відчуває сильний психологічний дискомфорт, страх та тривогу. Наслідками такого перехвилювання є нестабільний артеріальний тиск, який постійно та різко підвищується.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просив суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що районний та апеляційний суди повно і всебічно не з'ясували обставини справи та дійшли безпідставного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 Судами неправильно застосовані статті 23, 1167 ЦК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, ухвалюючи рішення у справі, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки за частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.

За статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відшкодування шкоди державою відбувається у спосіб, передбачений законами України.

Позивачем не було надано доказів і не доведено факт протиправності дій або бездіяльності Міністерства оборони України, а також наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діями завдавача шкоди.

При вирішенні спору, судами враховано, що відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров'я. Військовослужбовці щорічно проходять медичний огляд, щодо них проводяться лікувально-профілактичні заходи. Військовослужбовці, звільнені з військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, члени сімей військовослужбовців приймаються на обстеження і лікування до військово-медичних закладів охорони здоров'я в порядку, встановленому Міністерством оборони України, іншими утвореннями відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами тощо.

Окрім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», інші закони: Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачають пільги особам, які зазнали шкоди при виконанні обов'язків військовослужбовця, компенсуючи шкоду, завдану ушкодженням здоров'я.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не вбачається неправильного застосування судами апеляційної та першої інстанцій норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права, при цьому доводи касаційної скарги не викликають розумних сумнівів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанцій вищевказаних норм матеріального права та їх тлумачення судами.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта