ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м.Суми

Справа №591/5963/17

Номер провадження 22-ц/788/886/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2018 року, ухваленого у складі судді Бурди Б.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 28 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів до 10 000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває у неї на утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2017 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання сина в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 19 травня 2016 року. На даний час погіршився стан здоров'я сина, він знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом аденоїдит та потребує постійного лікування. Окрім того змінився і матеріальний стан відповідача, який на протязі останніх 15 років проживає в Італії, має там роботу та постійний заробіток, ним було придбано автомобіль, він швидко погасив заборгованість по аліментам, а тому має змогу виплачувати аліменти в сумі 10 000 грн. 00 коп. щомісячно.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вважає, що судом не було враховано те, що позов про стягнення аліментів було подано ще в 2016 року, за цей час збільшився розмір прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Вказує на те, що відповідач 15 років живе та працює в Італії, розмір мінімальної заробітної плати в цій державі становить 29 000 євро в рік, а тому він має можливість сплачувати 10 000 грн. 00 коп. щомісячно. Зазначає, що дитина постійно хворіє, а тому вона не має змоги працювати. Також стверджує, що судом безпідставно відмовлено у витребуванні інформації з прикордонної служби та огляді медичної карти дитини. Окрім того вважає, що надана відповідачем розписка про позику грошових коштів не є належним доказом.

Представником відповідача - адвокатом ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, яке було ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, він просить залишити скаргу без задоволення. При цьому вказує на те, що позивачем не надано доказів погіршення стану здоров'я сина сторін - ОСОБА_3 та зміни майнового стану відповідача з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника адвоката ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача адвоката ОСОБА_4, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності підстав для збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 28 серпня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2017 року розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 19 травня 2016 року (а. с. 7-8).

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Тобто, присуджений до стягнення розмір аліментів може бути змінений судом, в разі наявності доведених наступних підстав: зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу для збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів посилалась на погіршення стану здоров'я дитини та зміну майнового стану відповідача. При цьому посилалась на довідку №1219 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді КУ «Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» від 10 червня 2016 року та виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, датовану 19 травня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_3 часто хворіє на аденоїдит.

Судом вірно встановлено, що вказані обставини існували на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Доказів на підтвердження погіршення стану здоров'я дитини з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, позивачем не надано. Виписка з медичної картки дитини станом на 11.06.2018 року надана позивачем апеляційному суду зазначену обставину також не підтверджує.

Крім того, витрати на лікування дитини є додатковими витратами, їх розподіл може бути вирішено судом в порядку, визначеному ст. 186 СК України.

Позивачем також не надано належних доказів, які б підтверджували покращення майнового стану відповідача. Та обставина, що відповідач проживає за кордоном була відома суду і під час розгляду справи про стягнення аліментів та була врахована при визначенні розміру аліментів.

Колегія суддів не може взяти до уваги і доводи апеляційної скарги про збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як розмір стягнутих аліментів відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбаченого Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» .

Крім того ст.. 180 СК України встановлено, що обов'язок утримувати дитину покладено на обох із батьків. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості працевлаштуватись у зв'язку з хворобливим станом здоров'я дитини позивачем суду не надано, так як медична довідка про потребу ОСОБА_3 у домашньому догляді була дійсна до 09 червня 2017 року.

Таким чином, суд першої інстанції належно оцінив надані сторонами докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 червня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук