Справа № 308/1881/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.

за участю представника позивача ТОВ «АВТОБАН» - адвоката ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН», в особі директора ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «АВТОБАН», в особі директора ОСОБА_4 звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що Товариство на підставі договору на право тимчасового користування землею від 15.09.1997 року користувалося земельною ділянкою за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, мікрорайон «Новий», вулиця Східна, б/н, площею 0,1662 га, за кадастровим номером :03:001:0215. Вказаний договір згідно розпорядження голови Ужгородської державної адміністрації Закарпатської області №42 від 17.02.2010 року та рішення Великолазівської сільської ради №157 від 20.07.2010 року було поновлено терміном на 10 років, що узгоджується із положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент поновлення договору), де визначено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Позивач вказує, що за період користування землею ТОВ «АВТОБАН» було влаштовано щебеневе покриття на цій земельній ділянці. Зокрема було завезено 20 м.куб. щебіню фракції 5-10 мм, 30 м.куб. щебіню фракції 10-20 мм., 504 м.куб. щебіню фракції 20-80 мм., 20 м.куб. щебіню-висівки. Згідно акту виконаних робіт вартість вказаного матеріалу склала 78536,96 грн. Тобто за час користування земельною ділянкою позивач її поліпшив.

Проте, з реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «АВТОБАН» дізналося про те, що земельна ділянка площею 0,1662 га за кадастровим номером :03:001:0215, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, мікрорайон «Новий», вулиця Східна, б/н, Великолазівською сільською радою згідно договору купівлі-продажу № 404 від 20.11.2017 року була продана ОСОБА_2 Тобто, земельну ділянку було відчужено у той час, як не було припинено право користування землею позивачем.

Відповідно до ч.7 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» орендар вправі залишити за собою здійснені ним за власний рахунок вигоди від поліпшення орендованої земельної ділянки, якщо ці поліпшення можуть бути відокремлені без заподіяння шкоди земельній ділянці.

Аналогічна норма визначена й у ч.2 ст.778 ЦК України, де зазначено, якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Тобто, здійсненні позивачем поліпшення є його власністю та підлягали вилученню ним при припинені договору оренди. Однак, до проведення такого вилучення земельна ділянка була відчужена, а поліпшення здійсненні позивачем залишились на цій земельній ділянці. З приводу вищезазначених поліпшень земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладалось жодного правочину, тобто відповідач володіє ними без правової підстави.

Таким чином, набувши права власності на земельну ділянку відповідач не набув права власності на належні ТОВ «АВТОБАН» поліпшення земельної ділянки, зокрема будівельний матеріал - щебінь, який підлягав відокремленню при припиненні договору оренди. З приводу цього відповідачу було надіслана вимога про забезпечення можливості Товариству вилучення щебеневого покриття із вищезазначеної земельної ділянки протягом 7 днів з моменту отримання вимоги, однак жодної відповіді на таку вимогу позивач не отримав.

Позивач зазначає, що через те, що Великолазівською сільською радою було відчужено земельну ділянку за кадастровим номером :03:001:0215 ОСОБА_2 та не було ТОВ «АВТОБАН» вилучено здійснені ним поліпшення цієї земельної ділянки, то відповідач без достатньої правової підстави набув поліпшення цієї землі у виді влаштованого позивачем щебеневого покриття (поліпшення земельної ділянки). Оскільки відповідач не забезпечив повернення позивачу здійснені ним поліпшення, а тому є потреба у судовому захисті прав ТОВ «АВТОБАН», шляхом витребування вказаного майна від ОСОБА_2, як безпідставно ним набутого.

За таких обставин позивач просить витребувати від ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» щебінь, який влаштований як покриття на земельній ділянці кадастровий номер :03:001:0215 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Великі Лази, мікрорайон «Новий», вулиця Східна, б/н, у обємі 574 м.куб., з яких 20 м.куб. щебінь фракції 5-10 мм, 30 м.куб. щебінь фракції 10-20 мм., 504 м.куб. щебінь фракції 20-80 мм., 20 м.куб. щебінь-висівка.

03 травня 2018 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав до суду клопотання про закриття провадження, оскільки даний спір не підсудний Ужгородському міськрайонному суду, так як виник між юридичною особою та фізичною особою підприємцем. Представник зазначає, що відповідач набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0215, яка розташована в с.Великі Лази Ужгородського району, мікрорайон «Новий», цільове призначення якої - землі транспорту, промисловості, енергетики, оборони та іншого призначення на підставі договору купівлі - продажу, що посвідчений 20.11.2017 року приватним нотаріусом Ужгородського РНО ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі №404, який укладений з однієї сторони Великолазівською сільською радою Ужгородського району, а з іншого боку - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Отже, власником земельної ділянки, тобто особою, у якої, на думку позивача зберігається належне позивачу майно, є саме фізична особа - підприємець ОСОБА_2, тобто субєкт підприємницької діяльності. Даний спір у відповідності до ч.6 ст.20 ГПК України віднесено до підсудності господарського суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив суд провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Представник позивача ТОВ «АВТОБАН» - адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що зазначення у договорі купівлі-продажу про те, що покупцем є фізична особа-підприємець не змінює тієї обставини, що власником землі є насправді фізична особа. ЦК України окремо не визначає такий субєкт права власності, як фізична особа-підприємець, набуття такого статусу дозволяє лише здійснювати господарську діяльність. Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0215 на праві власності зареєстрована за фізичною особою ОСОБА_2, а відомості про те, що власником є ФОП відсутні. Таким чином, відносини між сторонами носять виключно цивільно-правовий характер і даний спір щодо витребування майна повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши пояснення представників сторін з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі договору на право тимчасового користування землею /в тому числі на умовах оренди/, укладеного між Ужгородською районною державною адміністрацією та ТОВ «АВТОБАН», від 15.09.1997 року Товариство отримало в довгострокове користування земельну ділянку площею 0,20 га, що знаходиться на території Великолазівської сільської ради, за межами населеного пункту. Розпорядженням голови Ужгородської державної адміністрації Закарпатської області №42 від 17.02.2010 року та рішенням Великолазівської сільської ради №157 від 20.07.2010 року ТОВ «АВТОБАН» було поновлено договір оренди вказаної земельної ділянки, площею 0,1662 га., терміном на 10 років.

20.11.2017 року на підставі договору купівлі - продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі №404, який укладений між Великолазівською сільською радою Ужгородського району та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, останній придбав земельну ділянку площею 0,1662 га., розташовану в с.Великі Лази Ужгородського району, мікрорайон «Новий», вул.Східна, б/н, цільове призначення 16.00, землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), категорія земель - землі транспорту, промисловості, енергетики, оборони та іншого призначення, з кадастровим номером :03:001:0215.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104428826 від 20.11.2017 року.

Набуттю права власності на цю земельну ділянку перебувало її перебування в оренді ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди земельної ділянки №б/н від 31.07.2017 року, укладеного з Великолазівською сільською радою Ужгородського району, за умовами якого орендар прийняв в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку для будівництва, обслуговування та ремонту обєктів інженерної та транспортної інфраструктури (землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення).

Позивач вказує, що набувши права власності на земельну ділянку відповідач не набув права власності на належні ТОВ «АВТОБАН» поліпшення вказаної земельної ділянки, зокрема будівельний матеріал - щебінь, який підлягав відокремленню при припиненні договору оренди, а тому є потреба у судовому захисті прав ТОВ «АВТОБАН», шляхом витребування вказаного майна від ОСОБА_2, як безпідставно ним набутого. При цьому, позивач вважає, що власником земельної ділянки є фізична особа ОСОБА_2, без зазначення його статусу, а тому вказаний спір носить виключно цивільно-правовий характер.

З такими твердженнями позивача суд не може погодитись. Статтею 65 ЗК України передбачено, що землями промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності. Порядок використання земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.

До земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту. Землі транспорту можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ст.67 ЗК України).

Вказана категорія земель не може бути передана фізичним особам, зокрема тим, що не мають статусу повязаного з підприємницькою діяльністю.

Отже, власником земельної ділянки, тобто особою, у якої, на думку ТОВ «АВТОБАН» зберігається належне йому майно, є саме субєкт підприємницької діяльності - фізична особа - підприємець ОСОБА_2.

У відповідності до ч.6 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

ОСОБА_6 процесуального кодексу України чітко визначає, що спір щодо іншого речового права на майно, сторонами якого є субєкти підприємницької діяльності віднесений до підсудності господарського суду.

Згідно розяснень, що містяться в п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права. Тобто позиція ВГС України чітко розділяє спори, які підсудні саме господарським судам, та зазначає, що крім усіх спорів між субєктами господарювання, господарським судам підсудні також спори щодо захисту права власності.

У пункті 20.7 даної Постанови №10 від 24.10.2011 року визначено, що ГПК України встановлює виключну підсудність справ господарському суду у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном, які розглядаються за місцезнаходженням майна.

Положеннями п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Відповідно до п.2. ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження по справі.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 слід задоволити та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.2, 19, 200, 255 ч.1 п.1, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задоволити.

Провадження по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН», в особі директора ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про витребування майна закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Розяснити позивачу, що він має право звернутися з відповідною позовною заявою до Господарського суду Закарпатської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду буде складено 23 травня 2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя В.М. Малюк