Провадження № 2/750/219/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Логвіної Т.В.,

із секретарем Примак Т.В.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить встановити нікчемність підпункту 3.1 пункту 3 договору від 29.12.2016 року №500577471, що укладений між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та позивачем про встановлення щомісячної комісії з обслуговування кредитної заборгованості 950 грн. без ПДВ, починаючи з 29.12.2016 року та зобов'язати публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», в дні сплати позивачем платежів (які зараховувалися банком, як сплата щомісячної комісії з обслуговування кредитної заборгованості) зарахувати на погашення тіла кредиту по договору від 29.12.2016 року №500577471, при цьому провести коригування зобов'язань позивача з процентів, неустойки тощо по кредиту, внаслідок такого зарахування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що умови кредитного договору № 500577471 від 29.12.2016р. є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, а саме встановлено платежі, які позивач як споживач не повинен сплачувати Банку у вигляді щомісячної комісійної винагороди. Позивач вважає, що Банк ввів її в оману щодо кредитних послуг, які надавались Банком. Таким чином, позивач вважає, що Банком порушені положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підпункт 3.1. п. З Кредитного договору має бути визнаний нікчемним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3.1 Договору від 29.12.2016 року №500577471, що укладений між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та позивачем, сукупна вартість Кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором визначені в Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно ч.І ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 3.1 умов вказаного договору сторони погодили, що комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування Кредитом в розмірі - 950 грн./міс відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та є його невід'ємною частиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Передбачена сплата комісії за послуги «Альфа -Сервіс», Банк з метою сприяння Позичальнику у виконанні ним своїх зобов'язань за цим Договором вчиняє на користь Позичальника дії, перелік та порядок вчинення яких передбачений умовами надання пакету «Альфа - Сервіс».

Комісія, передбачена п. 3.1 Кредитного договору не є платежем, який споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо).

Відповідно до п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видача йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Частиною 4 ст. 1068 ЦК України передбачено, що клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно з ч. 8 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях.

Розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється банками на договірній основі (п. 22.8 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За викладених обставин вимоги позивача щодо несправедливих умов договору викладених в п.3.1 є безпідставними, а отже такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що з підписанням цього договору, він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз'яснені, зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний.

Згідно п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» Позивач мав право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Проте, Позивач з такою заявою до ПАТ «Альфа-банк» не звернулась.

Під час укладення кредитного договору позичальник був ознайомлений з усіма його умовами, які передбачали, зокрема, сплату банкові щомісячної комісії за надання послуг «Альфа-сервіс», та сплати банку комісій у разі користування послугами, зазначеними в п. 3.1., що були замовлені ним та погодився з цими умовами, підписавши Кредитний договір.

Відповідно до ст. 626 ЦК України - договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи викладене вище, позов, за викладеними в ньому підставами, необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 14.05.2018.

Суддя: