Справа № 379/356/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04.06.2018 року Таращанський районний суд Київської області

в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата АО», Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, третя особа на стороні відповідача (без самостійних вимог): міжрайонне управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просив встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1982 року перебував в членах колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата Таращанського району, Київської області та пізніше в членах КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області; визнати за позивачем, як особою, що має право на земельну частку (пай), право власності на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Ківшовата» село Ківшовата Таращанського району Київської області в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектара землі вартістю 13 624,00 грн., яка знаходиться в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області.

Свої вимоги мотивував тим, що з березня 1982 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу водієм в колгосп ім. Леніна с. Ківшовата Таращанського району Київської області. Тоді ж рішенням загальних зборів колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата його було прийнято до членів колгоспу. Про що відповідна інформація була внесена до трудової книжки. Пізніше в 1988 році шляхом розподілу (розукрупнення) колгоспу ім. Леніна сіл Ківшовата та Лука було створено колгосп ім. Леніна с. Ківшовата.

Після прийняття та введення в дію ЗУ «Про колективне сільськогосподарське пілприємство» на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших були створені колективні сільськогосподарські підприємства.

Основним завданням створення КСП було роздержавлення земель: передача земель із державної власності в колективну власність, а потім в результаті розпаювання майна КСП - у приватну.

В звязку з перетворенням колгоспів району у колективні сільськогосподарські підприємства та на підставі розпорядження райради від 11.04.1995 р. № 62 колгосп ім. Леніна с. Ківшовата було реорганізовано у КСП «Ківшовата».

Пізніше рішенням зборів уповноважених членів КСП «Ківшовата» від 14.04.2000 р. шляхом реорганізації на його базі створено СТОВ «Ківшовата АО».

В звязку з цим працівників колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата в тому числі і позивача спочатку було переведено до КСП «Ківшовата», а потім до СТОВ «Ківшовата АО» .

В серпні 2000 року, як член КСП «Ківшовата», позивач отримав право на майновий пай у загальному пайовому фонді КСП «Ківшовата», що беззаперечно підтверджує факт його перебування в членах КСП «Ківшовата».

Пізніше 15 вересня 2003 року позивачу було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія КИ-ХХІІ № 2117545.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Київської області проведено розпаювання земель.

Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.

На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області з членів колгоспу позивач не вибував та продовжував працювати там до початку 2003 року. Після звільнення з роботи в КСП «Ківшовата» позивач загубив трудову книжку.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Згодом були проведені збори пайщиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків позивач мав право на земельний пай. Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13 624,00 грн.

Після того як позивачу стало відомо, що його помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), він звертався до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин його так і не було включено до даного додаткового списку.

Пізніше позивачу усно представником правонаступника підприємства було повідомлено, що оскільки трудова книжка загублена та відомості про його членство в КСП «Ківшовата» на даний час не збереглися, тому навіть при наявності вільних земель резерву по даному населеному пункту допомогти виділити земельну частку (пай) на даний час немає можливості. В свою чергу позивач звертався до трудового архіву району по питанню отримання копії протоколів загальних зборів членів колгоспу ім. Леніна (з приводу прийняття його в члени колгоспу), проте отримав відповідь, що підприємство дану інформацію до архіву не передавало. Крім того позивач неодноразово звертався до підприємства - правонаступника про надання вище вказаних відомостей, але оскільки СТОВ «Ківшовата АО» припинило свою діяльність на території села, тому отримати дану інформацію він так і не зміг.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №-720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають зокрема колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

У відповідності до частини 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено судом.

Крім того, з 07 грудня 2017 року позивач є особою з інвалідністю третьої групи, в звязку з чим йому призначена пенсія по інвалідності. З даного часу йому призначена пенсія по інвалідності та на підставі архівних відомостей про заробітну плату йому враховано стаж роботи в КСП «Ківшовата», що в черговий раз підтверджує те, що позивач був членом КСП «Ківшовата».

На початку 2018 року позивачу стало відомо, згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області площ земель сільськогосподарського призначення державної власності, які пребувають в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району становить 94,9825 га.

В звязку з цим тоді ж позивач прийшов на консультацію до адвоката, який за своїм запитом 13.02.2018 року офіційно отримав інформацію про наявність в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району 94,9825 га земель сільськогосподарського призначення.

Тобто, позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2018 році. Відповідачі та третя особа про наявність земель запасу офіційно до 2018 року не повідомляли.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Земельна частка такій особі має бути надана згідно п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» із земель резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі земель у колективну власність.

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV, в ч. 1 ст. 1 вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV, передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 р. № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Тому, позивач просить суд поновити йому строк позовної давності та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,76 умовних кадастрових гектара землі вартістю 13624 грн., розташованих в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного й однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом Верховного суду України було винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» 7 від 16.04.2004. Пунктом 24 зазначеної Постанови встановлено наступне: «Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку».

Судові витрати позивач бере на себе.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно, про причини неявки не повідомили, проте надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. В разі незявлення у судове засідання відповідачів не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення.

Представник відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата АО» двічі в судове засідання 05.05.2018 року та 04.06.2018 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим.

Представник відповідача - Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи - міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області також в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, надав до суду клопотання в якому просить розглядати справу без їхньої участі, щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що з березня 1982 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу водієм в колгосп ім. Леніна с. Ківшовата Таращанського району Київської області. Тоді ж рішенням загальних зборів колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата його було прийнято до членів колгоспу. Про що відповідна інформація була внесена до трудової книжки. Пізніше в 1988 році шляхом розподілу (розукрупнення) колгоспу ім. Леніна сіл Ківшовата та Лука було створено колгосп ім. Леніна с. Ківшовата.

В звязку з перетворенням колгоспів району у колективні сільськогосподарські підприємства та на підставі розпорядження райради від 11.04.1995 р. № 62 колгосп ім. Леніна с. Ківшовата було реорганізовано у КСП «Ківшовата».

Пізніше рішенням зборів уповноважених членів КСП «Ківшовата» від 14.04.2000 р. шляхом реорганізації на його базі створено СТОВ «Ківшовата АО» (а.с. 13).

В звязку з цим працівників колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата в тому числі і позивача спочатку було переведено до КСП «Ківшовата», а потім до СТОВ «Ківшовата АО» .

В серпні 2000 року, як член КСП «Ківшовата», позивач отримав право на майновий пай у загальному пайовому фонді КСП «Ківшовата», що підтверджує факт його перебування в членах КСП «Ківшовата» (а.с. 11).

Пізніше 15 вересня 2003 року позивачу було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія КИ-ХХІІ № 2117545 (а.с. 12).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Київської області проведено розпаювання земель.

Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.

На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області з членів колгоспу позивач не вибував та продовжував працювати там до початку 2003 року. Після звільнення з роботи в КСП «Ківшовата» позивач загубив трудову книжку.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Згодом були проведені збори пайщиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків позивач мав право на земельний пай. Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн.

Після того як позивачу стало відомо, що його помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), він звертався до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин його так і не було включено до даного додаткового списку.

Пізніше позивачу усно представником правонаступника підприємства було повідомлено, що оскільки трудова книжка загублена та відомості про його членство в КСП «Ківшовата» на даний час не збереглися, тому навіть при наявності вільних земель резерву по даному населеному пункту допомогти виділити земельну частку (пай) на даний час немає можливості. В свою чергу позивач звертався до трудового архіву району по питанню отримання копії протоколів загальних зборів членів колгоспу ім. Леніна (з приводу прийняття його в члени колгоспу), проте отримав відповідь, що підприємство дану інформацію до архіву не передавало. Крім того позивач неодноразово звертався до підприємства - правонаступника про надання вище вказаних відомостей, але оскільки СТОВ «Ківшовата АО» припинило свою діяльність на території села, тому отримати дану інформацію він так і не зміг.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №-720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають зокрема колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

У відповідності до частини 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено судом.

Крім того, з 07 грудня 2017 року позивач є особою з інвалідністю третьої групи, в звязку з чим йому призначена пенсія по інвалідності. З даного часу йому призначена пенсія по інвалідності та на підставі архівних відомостей про заробітну плату йому враховано стаж роботи в КСП «Ківшовата», що в черговий раз підтверджує те, що позивач був членом КСП «Ківшовата».

На початку 2018 року позивачу стало відомо, згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області площ земель сільськогосподарського призначення державної власності, які пребувають в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району становить 94,9825 га.

В звязку з цим тоді ж позивач прийшов на консультацію до адвоката, який за своїм запитом 13.02.2018 року офіційно отримав інформацію про наявність в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району 94,9825 га земель сільськогосподарського призначення (а.с. 24).

Тобто, позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2018 році. Відповідачі та третя особа про наявність земель запасу офіційно до 2018 року не повідомляли і тому, позивач вважає причину пропущення ним строку позовної давності поважною.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе задовольнити даний позов, оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивач на момент розпаювання земель колективної власності членів колгоспу ім. Леніна, який було реорганізовано у КСП «Ківшовата» із членів вказаного підприємства не вибував, а тому відповідно до п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мав право на земельну частку (пай) розміром 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн.

Позивач просить суд залишити судові витрати за ним.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 81, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про власність», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1982 року перебував в членах колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата Таращанського району, Київської області та пізніше в членах КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Ківшовата» село Ківшовата Таращанського району Київської області в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектара землі вартістю 13624,00 грн., яка знаходиться в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:ОСОБА_2