КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/6208/14-ц
Провадження № 2/488/455/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої по справі судді - Лазаревої Г.М.,

при секретарі судового засідання - Чуб Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки із незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особах Миколаївської обласної державної адміністрації та Державного підприємства "Миколаївське лісове господарство" звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки із незаконного володіння, в обгрунтування якого вказав наступне.

Пунктом 1.6 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 2/24 від 30.06.2006 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. за рахунок земель лісового господарства для будівництва та обслуговування житлового будинку та госпдарських споруд з наданням адреси: вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві.

Пунктами 12, 12.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 17/46 від 09.11.2007 року затверджено проект землеустрою та ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м. за рахунок земель ДП Миколаївське лісове господарство з відведенням її до земель житлової забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві.

В подальшому, на підставі вказаних рішень міської ради ОСОБА_2 отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932941 від 22.09.2008 року з кадастровим номером :05:031:0015, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 55.

Прокурор вважає, що рішення Миколаївської міськради були прийняті із порушенням вимог чинного законодавства, та із перевищенням повноважень Миколаївської міськради, спірна земельна ділянка по вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві передана у власність ОСОБА_2 в порушення вимог чинного законодавства без попереднього її вилучення у належного користувача ДП "Миколаївське лісове господарство", як землі державного лісового фонду, та в порушення встановленої процедури незаконно передана міською радою у власність зі зміною її цільового призначення та просить:

- визнати причини пропуску строку для звернення до суду із позовом поважними та поновити строк позовної давності;

- визнати незаконним та скасувати п. 1.6 розділу 1 рішення Миколаївської міськради № 2/24 від 30.06.2006року;

- визнати незаконним та скасувати пункти 12, 12.2 розділу 4 рішення Миколаївської міськради № 17/46 від 09.11.2007 року;

- визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932941, який був виданий ОСОБА_2 22.09.2008 року, та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 55;

- витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 1000 кв.м. з кадастровим номером :05:031:0015, вартістю 182710 грн., яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Гагаріна, 2/4, у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації з подальшою передачею у постійне користування ДП "Миколаївське лісове господарство".

У судовому засіданні прокурор підтримав позов у повному обсязі з вищезазначених підстав та просив його задовольнити.

Позивачі - Миколаївська обласна державна адміністрація та ДП "Миколаївське лісове господарство" також підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача - Миколаївської міської ради позовні вимоги визнав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час слухання справи повідомлялася, причини неявки невідомі.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, та дослідивши надані ними письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 1.6 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 2/24 від 30.06.2006 року ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. за рахунок земель лісового господарства для будівництва та обслуговування житлового будинку та госпдарських споруд з наданням адреси: вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві.

Відповідно до пунктів 12, 12.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 17/46 від 09.11.2007 року затверджено проект землеустрою та ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м. за рахунок земель ДП Миколаївське лісове господарство з відведенням її до земель житлової забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві.

На підставі вказаних рішень міської ради ОСОБА_2 отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932941 від 22.09.2008 року з кадастровим номером :05:031:0015, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 55.

Судовим розглядом встановлено, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_2 за рахунок земель, за рахунок земель державного лісового фонду урочища "Жовтневе", які перебувають у користуванні ДП Миколаївське лісове господарство, що підтверджується наявними в проекті землеустрою текстовими та графічними матеріалами: кадастровим планом земельної ділянки №ПВ-74 від 14.03.2006 року, висновками Миколаївського міського управління земельних ресурсів, Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради та Державного управління екології та природних ресурсів в Миколаївській області. Про входження спірної земельної ділянки до земель державного лісового фонду свідчать також інформації Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 768 від 08.08.2014 року, Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання ВО «Укрдержліспроект» № 299 від 04.09.2014 року та ДП «Миколаївське лісове господарство» № 470 від 07.08.2014 року.

Стаття 13 Конституції України визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Стаття 1 ЛК України визначає, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце-розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території країни, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення та подальша передача їх у приватну власність грубо порушують інтереси держави у сфері ефективного використання земельних та лісових ресурсів, оскільки унеможливлюють реалізацію державної політики по забезпеченню охорони, відтворення та сталого використання земельних і лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства.

Згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України передача земельної ділянки в оренду чи у власність допускається лише після вилучення її у попереднього власника чи користувача.

Пунктом 6 частини першої статті 31 ЛК України визначено, що обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 6 ст. 149 ЗК України право вилучати земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення надано обласним державним адміністраціям.

Проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 містить лише висновок про погодження вилучення земельної ділянки із земель ДП Миколаївське лісове господарство" та Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не погоджувався, що підтверджується інформацією Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 1156 від 17.11.2014 року.

Виходячи із такого, суд приходить до висновку, що Миколаївською міськрадою передано у власність ОСОБА_2 спірну земельну ділянку без її вилучення у ДП "Миколаївське лісове господарство" у встановленому законом порядку та фактично із зміною її цільового призначення.

Частиною 4 ст. 20 ЗК України встановлено, що зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього середовища та лісового господарства.

Оскільки спірна земельна ділянка державного лісового фонду надавалась ОСОБА_2 для цілей, не повязаних із веденням лісового господарства і використання лісових ресурсів, що фактично свідчить про зміну її цільового призначення, то проект відведення мав би бути погоджений органом виконавчої влади з питань лісового господарства. Проте, відповідно до інформації Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 1156 від 17.11.2014 року зазначений проект відведення не погоджувався.

Крім того, згідно з Правилами використання та забудови території м. Миколаєва, затвердженими рішенням Миколаївської міської ради № 15/41 від 17.10.2003 року спірна земельна ділянка належить до ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення, що підтверджується інформацією Миколаївської міської ради від 03.09.2014 року. Існуючою на момент прийняття Миколаївською міською радою рішень про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою містобудівною документацією, а саме генеральним планом розвитку м. Миколаєва, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР № 403 від 24.11.1986 року, а також державними будівельними та санітарними нормами встановлено, що будівництво житлових будинків в межах вказаної території заборонено.

За протоколом огляду місця події від 17.09.2014 року, а саме земельних ділянок, розташованих у межах урочища "Жовтневе", земельна ділянка по вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві вільна від забудов, будівельні роботи на ній не виконуються.

Також, в порушення вимог ст. 9, п. 4 ст. 35 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації та п. 4.1.1 ОСОБА_1 проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України № 391 від 03.12.2004 року, обов'язкова державна експертиза вказаного проекту не проводилась, що підтверджується інформацією Головного управління Держземагенства у Миколаївській області № 10-14-0.5-5459/2-14 від 06.08.2014 року.

Таким чином, внаслідок грубого порушення Миколаївською міською радою вимог законодавства, за відсутності висновку спеціально уповноваженого органу лісового господарства, висновку державної експертизи землевпорядної документації, прийнято рішення про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за рахунок земель ДП Миколаївське лісове господарство .

Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав та визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обовязки чи обмеження.

Згідно зі ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Статтею 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 № 7, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викуп) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що Миколаївською міськрадою в односторонньому порядку, всупереч діючому законодавству, з порушенням своїх повноважень, та за відсутності висновку спеціально уповноваженого органу лісового господарства, висновку державної експертизи землевпорядної документації, було вилучено у законного землекористувача - ДП Миколаївське лісове господарство спірну земельну ділянку поза волею останнього, та прийнято рішення про розпорядження цією земельною ділянкою, то суд вважає, що оспорювані прокурором пункти рішення Миколаївської міськради підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Крім цього, відповідно до п. 2.3. Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (із внесеними змінами) - державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Враховуючи викладене, а також те, що державний акт виданий ОСОБА_2 на підставі рішень міськради, які суд вважає незаконними, він також підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

В ч. 2 ст. 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання не дійсного правочину, за правилами реституції, може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину.

Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові ВСУ від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15.

Статтею 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, незїхньоїволііншимшляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка була незаконно вилучена із державної власності та перебувала у постійному користуванні державного підприємства ДП Миколаївське лісове господарство, а повноваження щодо розпорядження нею мала право від імені держави Миколаївська обласна державна адміністрація, то суд вважає необхідним витребувати спірну земельну ділянку у набувача, відповідача по даній справі ОСОБА_2 та передати її у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації. При цьому суд виходить із того, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності протиправно та внаслідок прийняття незаконних рішень органом місцевого самоврядування.

З приводу заяви прокуратури про поновлення строку позовної давності з тих підстав, що порушення закону при передачі у власність земельної ділянки лісового фонду виявлені прокуратурою Корабельного району м. Миколаєва під час проведеної у серпні 2014 р. перевірки додержання вимог земельного законодавства в діяльності Миколаївської міської ради, за результатами якої розпочато кримінальне провадження та заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності з тих підстав, що відповідно до листа заступника міського голови від 31.07.2015 року № 7863/02.02.01-06/14115 під час прийняття оскаржуваних рішень на 17 сесії Миколаївської міськради був присутній старший помічник прокурора Лукащук С.В., який брав участь у роботі сесії, суд вважає правомірною заяву про поновлення строку звернення до суду, так як справа не містить даних про отримання прокуратурою спірних рішень Миколаївської міської ради, крім того, відповідно до регламенту Миколаївської міськради обов'язковому ознайомленню з проектом рішення міськради підлягає вичерпаний перелік осіб - представники міськради, тобто ані прокурор, ані представник МОДА не мали змоги ознайомитися з проектом оспорюваного рішення, тому порушення земельного законодавства, які були виявлені прокуратурою в серпні 2014 р., могли лишитись поза увагою до зазначеного часу.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 267 ч. 5 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати причини пропуску строку для звернення до суду із позовом поважними та поновити строк позовної давності.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1.6 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 2/24 від 30.06.2006 року, за яким ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. за рахунок земель лісового господарства для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з наданням адреси: вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві.

Визнати незаконним та скасувати пункти 12, 12.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 17/46 від 09.11.2007 року, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м. за рахунок земель ДП Миколаївське лісове господарство, з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві.

Визнати недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт серії ЯЕ №932941 від 22.09.2008 року на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 55.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1000 кв.м., кадастровий номер :05:031:0015, вартістю 182710 грн., по вул. Гагаріна, 2/4 в м. Миколаєві у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації з подальшою передачею у постійне користування ДП "Миколаївське лісове господарство".

Стягнути з Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1370,33 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Г.М. Лазарева