АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1573/18 Справа № 205/7242/17 Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Новокодацького відділу держаної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 листопада 2017 року у цивільній справі за поданням державного виконавця Новокодацького відділу держаної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення частки у майні боржника, -

В С Т А Н О В И Л А:

УхвалоюЛенінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Новокодацького ВДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення частки у майні боржника (а.с.25-26).

Ухвала суду першої інстанції мотивована передчасністю посилання державного виконавця на набуття боржником та заінтересованою особою ОСОБА_3 нерухомого майна у період шлюбу, що є безумовною підставою для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу у рівних частинах, оскільки, для визначення часток у спільній сумісній власності подружжя законодавець обумовлює необхідність визначення підстав набуття права власності під час шлюбу.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та Новокодацький ВДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставлять питання про скасування ухвали суду (а.с.29-32).

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що він є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та іншої можливості виконати рішення суду про сплату боргу у розмірі 166 102, 71 грн. він не має, у зв»язку з чим просить звернути стягнення на належну йому частину квартири.

Апеляційна скаргаНовокодацького ВДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області мотивована тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист, виданий 22 серпня 2017 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 166 102, 71 грн., крім цього з останнього проводиться стягнення аліментів на утримання дітей, тоді як інших джерел доходу, крім заробітної плати боржник не має. У зв'язку із викладеним, іншої можливості виконати рішення суду про сплату боргу у розмірі 166 102, 71 грн. боржник не має.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що на виконанні Новокодацького ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 вересня 2017 року перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 205/7786/16-ц, виданого 22 серпня 2017 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в сумі 166 102,71 грн. Зобов'язання за вказаним виконавчим листом ОСОБА_2 не виконав.

Також встановлено, що з 18 січня 1997 року по 12 березня 216 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року, шлюб розірвано).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12 жовтня 2017 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 2013 року.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення з поданням та постановлення ухвали) питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна під час перебування у зареєстрованому шлюбі не може бути підставою для визнання такого майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відмовляючи у задоволення подання державного виконавця, суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, дійшов обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець, звертаючись до суду із поданням, не з'ясував, чи є зазначена квартира спільною сумісною власністю подружжя, оскільки відповідні обставини підлягають встановленню у визначеному законом порядку.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що йому дійсно належить 1/2 частина спірної квартири, позбавлені юридичного обґрунтування і не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки для визначення часток у спільній сумісній власності подружжя законодавець обумовлює необхідність визначення підстав набуття права власності під час шлюбу.

Доводи Новокодацького ВДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків, викладених у оскаржуваній ухвалі суду, фактично дублюють його доводи викладені у поданні, яким судом першої інстанції була надана належна правова оцінка в сукупності з встановленими обставинами справи.

Таким чином, доводи апеляційних скарг, матеріали справи та зміст оскаржуваної ухвали суду не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування судових рішень.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Новокодацького відділу держаної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров