УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Авраменко Н.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересованої особи - державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3, ОСОБА_2 на рішення державного виконавця,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості від 21 лютого 2018 року, винесеною щодо нього у виконавчому провадженні № 9805796. Скаргу обгрунтовує тим, що відповідно до виконавчого листа №2-1073, котрий виданий Володимир-Волинським міським судом Волинської області з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини його доходу.

Зазначає, що у звязку із неможливістю знайти постійне місце роботи в Україні, вимушений працювати за кордоном з метою забезпечення своєї теперішньої сімї та сплати аліментів для утримання дітей від попереднього шлюбу. В даний час його доходи є нерегулярними та мінливими, оскільки заробляє кошти періодично в ОСОБА_4 на різних тимчасових (сезонних) роботах. При цьому, йому необхідно використовувати належний йому автомобіль «Деу Сенс» та керувати ним, оскільки роботодавці майже завжди приймають на роботу осіб з правом керування транспортними засобами. Однак, зароблених коштів скаржнику не вистачає для проживання та погашення заборгованості по аліментах. В даний час він вдруге одружений, на утриманні має дружину ОСОБА_5, яка є не працює та неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, ОСОБА_1 покликається у своїй скарзі на те, що державним виконавцем Авраменко Н.В., на момент винесення постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, не приймала попереднього рішення про розстрочення або відстрочення аліментів і його не було попереджено про можливість застосування обмеження у праві керування транспортними засобами. Крім того, виконання даної постанови державного виконавця унеможливить сплату як самої заборгованості по аліментах, також і поточну сплату аліментів щомісячно. Таке рішення державного виконавця не тільки обмежує його у праві вибору місця праці, роду занять і трудової діяльності, які йому доступні за кваліфікацією та здобутими навиками, а й призведе до суттєвого погіршення матеріального стану сімї.

Просить визнати незаконною постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості від 21 лютого 2018 року та скасувати її.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав з мотивів викладених у ній, просив скаргу задовольнити. Додатково пояснив, що офіційно він не працевлаштований у ОСОБА_4.

ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні скарги. Пояснила, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі визначеному рішенням суду та ухиляється від їх сплати.

В судовому засіданні державний виконавець Авраменко Н.В. просила відмовити у задоволенні скарги. Пояснила, що у ОСОБА_1 є заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 51007,11 грн. та 20020,38 грн., а тому вона винесла постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та виконавчих проваджень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до положень ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 є заборгованість у розмірі 51007,11 грн. за виконавчим листом №2-1073 про стягнення з нього аліментів в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім цього, судом встановлено, що на виконанні Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист №2/154/470/2014 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 600 грн. щомісячно.

Станом на 01.04.2018 р. у ОСОБА_1 є заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 20020,38 грн., що підтверджується довідкою Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби від 12.04.2018 р.

Згідно з ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частина 10 вказаної статті визначає, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що 21.02.2018 р. державним виконавцем Авраменко Н.В. винесено постанову про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом у виконавчому провадженні про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (виконавчий лист №2-1073), оскільки сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, однак при цьому, в силу вимог ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, вона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, під час судового розгляду ОСОБА_1 не довів жодними доказами, що він працює у ОСОБА_4 та використовує транспортний засіб в цілях, які визначені ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і встановлення такого обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Також ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав, що у нього є заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 51007,11 грн. та 20020,38 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Судом не беруться до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець не прийняв попереднього рішення про розстрочення або відстрочення аліментів і його не було попереджено про можливість застосування до нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості, оскільки ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцеві при здійсненні примусового виконання рішень про стягнення аліментів надано право самостійно обмежувати осіб в зазначеному праві до моменту погашення заборгованості по сплаті аліментів, без обов»язку державного виконавця попереднього приймати рішення про розстрочення або відстрочення аліментів та попереджати боржника про можливість застосування до нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, всупереч вимогам наведених вище норм процесуального закону, заявником не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували протиправність дій державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду та незаконність оскаржуваної постанови. Доказування заявника грунтуються на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем оскаржувану постанову винесено з дотриманням вимог ч. 9, 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а тому в задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересованої особи - державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3, ОСОБА_2 на рішення державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук