ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Суми

Справа №592/9430/17

Номер провадження 22-ц/788/731/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника Служби у справах дітей Сумської міської ради - Максименко О.А.,

представника Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді - Мороз А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Бичкова І.Г. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, Сумський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому вказувала, що відповідачка є одинокою матір'ю трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. З травня 2017 року відповідачка залишила на позивачку дітей і з того часу участі в їхньому житті не приймає, не надає жодної матеріальної підтримки, не цікавиться життям дітей, їх успіхами, самопочуттям, не піклується про їх здоров'я.

Посилаючись на викладене, та на те, що відповідачка не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, не приділяє уваги вихованню та розвитку своїх дітей, має шкідливі звички: палить, схильна до зловживання алкогольними напоями, тому просила ухвалити рішення яким позбавити батьківських прав ОСОБА_6 щодо усіх її малолітніх дітей, а також стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 аліменти на їх утримання у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи з 31 серпня 2017 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року позов задоволено та позбавлено батьківських прав ОСОБА_6 щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року і до досягнення кожною дитиною віку повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 року, до ІНФОРМАЦІЯ_10 року, до ІНФОРМАЦІЯ_11 року відповідно.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3, ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у позові з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не урахував, що відповідачка не виконує своїх обов'язків по вихованню дітей з вини позивачки, яка самовільно забрала дітей до себе і перешкоджає їй у спілкуванні з ними. На час огляду представниками органів опіки та піклування місця її проживання вона не мешкала у будинку, а мешкав її колишній чоловік, який зловживає спиртними напоями, тому і встановлені були комісією незадовільні умови для проживання. Також звертає увагу на ту обставину, що за час мешкання разом із дітьми вона постійно забезпечувала їх усім необхідним і доглядала за ними. Наполягає на тому, що вона не зловживає спиртними напоями і до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягалась.

Позивач та представники 3-х осіб у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу не подали.

Колегія суддів заслухавши суддю - доповідача, думку відповідача та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 є одинокою матір'ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 і дана обставина підтверджується свідоцтвами про народження дітей та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану. Відомості про батька записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.7-9, 19-21).

Відповідач 14 квітня 2018 року уклала шлюб із ОСОБА_10 і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «ОСОБА_10» і дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.100).

Відповідач разом із своїми малолітніми дітьми зареєстрована та мешкала в АДРЕСА_1

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1, яка є рідною матір'ю відповідача і бабусею її малолітніх дітей, забрала дітей з місця їх постійного проживання і з цього часу вони мешкають разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 і дана обставина визнається сторонами у справі.

17 травня 2017 року позивач звернулась із письмовою заявою до Служби у справах дітей Сумської міської ради і просила поставити дітей на облік, як таких, які опинились у складних життєвих обставинах, оскільки матір дітей про них не турбується, залишає їх на тривалий час із їх біологічним батьком, який зловживає спиртними напоями і не піклується про них (а.с.38-39).

В подальшому, 08.06.2017 року позивач звернулась до Служби у справах дітей Сумської міської ради із заявою про залишення її малолітніх онуків на виховання у її сім'ї, у зв'язку із тим, що їх матір не займається їх вихованням та утриманням, зловживає спиртними напоями, залишає дітей без нагляду, з квітня 2017 року з дітьми не проживає, коштів на їх утримання не надає, у зв'язку із цим також просила припинити і соціальні виплати на їх утримання (а.с. 41).

З акту обстеження умов проживання відповідача та її малолітніх дітей від 02 червня 2017 року за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що умови проживання незадовільні, брудно, неохайно, посуд брудний, речі розкидані, брудні. В помешканні стіни брудні, штукатурка відвалюється, по кутках цвіль, сиро. Матір і діти вдома відсутні. Зі слів ОСОБА_11 вбачається, що його дружина після скандалу взяла останні кошти і пішла з дому. Останній рік зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається. Діти проживають у баби - ОСОБА_1, яка займається їх вихованням і утримує. ОСОБА_11 визнає дітей своїми, але утримувати самостійно не може через травму. Соціальна допомога в розмірі 7200 грн. використовується матір'ю не за призначенням, для дітей умови не створені (а.с. 44).

Згідно з актом обстеження умов проживання позивача у справі від 08 червня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що житло розміщене на 9 поверсі 9-поверхового будинку, складається з двох кімнат з усіма зручностями. В помешканні в наявності необхідні меблі для відпочинку, побутова техніка. Санітарні умови відповідають нормі. Діти мають місце для відпочинку, для збереження особистих речей. Діти забезпечені необхідними речами, продуктами харчування. В сім'ї існує порозуміння, повага. Вихованням дітей займається бабуся з дідусем. Зі слів бабусі мати дітей не з'являється, не провідує дітей, фінансово їх не забезпечує, самоусунулась від виховання дітей, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя (а.с. 45).

Вподальшому, представником Служби у справах дітей Сумської міської ради було вдруге обстежено місце проживання відповідачки та її малолітніх дітей по АДРЕСА_4 і з акту від 09.08.2017 року вбачається, що 1/2 частина зазначеного будинку належить на праві власності відповідачці та її малолітнім дітям. На момент обстеження у кімнаті прибрано, але ремонтні роботи не проводились. Для користування дітей встановлений письмовий стіл, наявні 2 пачки зошитів, одна коробка фарб, дитячого одягу недостатньо (а.с. 46).

З характеристики ОСОБА_8, учня 4-Г класу КУ «Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 10» від 12.10.2017 року, убачається, що дитина навчається в закладі з першого класу. За весь час зарекомендував себе учнем з середнім рівнем знань. Учень не завжди старанний, працелюбний, уважний. Домашні завдання виконує нерегулярно. Правила поведінки виконує на вимоги вчителя, схильний до протиправної поведінки. Мати нехтує вихованням сина. Ніколи не брала участі у громадському житті школи та класу. ОСОБА_12 не відвідувала батьківські збори з грудня 2016 року, уникала індивідуальних бесід з класоводом. На зауваження та поради щодо виховання ОСОБА_8 мати не реагувала (а.с. 48).

За повідомленням КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 18» від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається у 2-Г класі, проживає за адресою: АДРЕСА_5. Родина дівчини перебуває на обліку в школі як багатодітна та така, де батьки не приділяють належної уваги вихованню та навчанню дітей. Дівчина мешкає разом із бабусею ОСОБА_1, старшим братом ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, молодшою сестрою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8. Матір ОСОБА_6 вихованням та навчанням дітей не цікавиться, зловживає алкогольними напоями. Вихованням дітей займається бабуся ОСОБА_1 (а.с. 49).

З висновку служби у справах дітей Сумської міської ради № 1916/27.1-26 від 15 грудня 2017 року, убачається, що служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно її дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (а.с. 37).

Позбавляючи відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що остання ухиляється від їх утримання та виховання.

Утім погодитися з таким рішення не можливо з таких мотивів.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, зокрема однією із підстав для цього є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції та обґрунтувань. Крім того, суд повинен з'ясувати думку дитини, якщо вона здатна її висловити. Також згідно із ч. 4 ст. 19 СК обов'язковою є участь у справі органу опіки та піклування. Суду слід витребовувати від цього органу письмовий висновок відповідно до ч. 5 ст. 19 СК, а також може допитати представника цього органу в судовому засіданні.

Позивач, звертаючись з позовом до суду про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей обгрунтовувала свої вимоги тим, що тривалий час мати дітей не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, не приділяє достатньої уваги вихованню та розвитку своїх дітей, схильна до зловживання спиртними напоями, були випадки притягнення її до адміністративної відповідальності за паління у громадських місцях, відносно неї порушено кримінульну справу за вчинення злочину передбаченого ст.185 КК України.

В той же час, обгрунтованих доказів на підтвердження доводів своїх позовних вимог позивачем надано не було і на спростування цього відповідачем було надано апеляційному суду довідку Сумського обласного наркологічного диспансеру від 28.02.2018 року, з якої вбачається, що відповідач на диспасерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 98). З довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України вбачається, що ОСОБА_6 на території України станом на 07.03.2018 року до крмінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.(а.с. 99).

Виходячи з відомостей, зазначених у вищезазначеній довідці, колегія суддів критично відноситья до відомостей викладених у повідомленні в.о. начальника ЮП СП Сумського ВП ГУ НП України в Сумській області майора поліції Сіліна В.В. на адресу Сумського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Сумської міської ради про те, що стосовно відповідача 26.05.2017 року було порушено кримінальну справу за вчинення злочину, передбаченого ст.185 КК України (а.с. 102).

Крім того, місцевим судом, при ухваленні рішення, зважаючи на вік дітей відповідачки у справі та їх здатність висловити свою думку, не було з'ясовано їх думку щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідача у справі, що порушує їх права передбачені ст.12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789.

В той же час, аналізуючи письмові доказі у справі, а саме: акти обстеження житлових умов відповідача у справі, характеристики з місця навчання її малолітніх дітей, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Однак при вирішенні справи суд не врахував роз'яснення п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до яких, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

У даному випадку рішення суду про позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасним. Такий висновок слідує з того, що період часу, протягом якого виявлено ухилення відповідачки від виконання обов'язків по вихованню дітей, є порівняно нетривалим.

Також колегія суддів ураховує і саме ставлення відповідачки до цієї ситуації, а саме її бажання змінитися, займатися вихованням дітей та створити належні умови для їх проживання та розвитку, про що вона вказала у поясненнях наданих Службі у справах дітей Сумської міської ради, а також про що свідчить повторний акт обстеження умов проживання відповідача у справі від 03.08.2017 року (а.с. 42, 46).

Крім того відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятків випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місце проживання дитини.

Статтею 18 цієї Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду про позбавлення батьківських прав відповідача у справі є помилковим і прийняте без належного дослідження усіх необхідним доказів у справі, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

В той же час, оскільки судом дійсно встановлено винну поведінку відповідача у справі щодо неналежного виконання своїх батьківських обов'язків, тому колегія суддів вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

З урахуванням того, що у задоволенні вимог про позбавлення батьківський прав відповідача у справі відмовлено, місце проживання дітей з бабусею (позивачем у справі) в судовому порядку не визначено, тому покладання на відповідачку обов'язку по сплаті аліментів на їх утримання є недоречним, оскільки у разі спільного з дітьми проживання саме вона буде нести фактичні витрати на їх утримання та забезпечувати їх належний розвиток.

З таких умов, оскаржене рішення суду на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року у даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Постанова набрала законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 15 травня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : С. Г. Хвостик

С. С. Ткачук