РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/455/18

23 квітня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами і розстрочку сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами і розстрочку сплати заборгованості за аліментами.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2004 року на користь відповідача з нього були стягнуті аліменти в розмірі ? частини доходів, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В січні 2018 року він отримав з Рівненського міського відділу виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області розрахунок заборгованості за аліментами, згідно розрахунку за період з 15.11.2004 року до січня місяця 2018 року йому нараховано заборгованість зі сплати аліментів в сумі 67 053 грн. 20 коп. Просить суд керуючись ст. 197 СК України частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами і розстрочити виплату заборгованості, оскільки на цей час сплата заборгованості і поточних зобовязань є нереальною, так як у нього є зобовязання щодо сплати аліментів на трьох дітей, від першого шлюбу старша донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і дітей від другого шлюбу сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Окрім того, зазначив, що проживає разом з батьками пенсіонерами, мама є інвалідом 3 групи і потребує постійного лікування, яке потребує значних коштів, і він має обовязок допомагати їй.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги повністю та просив суд задоволити їх з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник позивача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог позивача та просили суд відмовити у задоволенні позову повністю з підстав викладених у поданому на адресу суду відзиві.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона є матірю позивача, зазначила, що у її сина виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, у звязку з тим, що у нього на утриманні є ще двоє дітей від другого шлюбу.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, свідка, з дотриманням балансу прав та обовязків сторін у справі та враховуючи інтереси дитини вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області № 2-2402 від 14 грудня 2004 року стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.11.2004 року і до її повноліття (а.с. 8).

Згідно з розрахунком Головного державного виконавця Рівненського міського відділу виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 05 січня 2018 року № 2402 за виконавчим листом № 2-2402 від 14 грудня 2004 року, виданим Костопільським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованості по аліментах у ОСОБА_1 за період з 15.11.2004 року по січень місяць 2018 року складає 69733 грн. 20 коп.(а.с. 9-14).

Таким чином судом встановлено, що позивач з 2004 року по січень 2018 року не сплачував аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Отже, ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що підставою для звільнення від заборгованості по аліментах є тяжка хвороба особи, яка сплачує аліменти.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не хворіє на тяжку хворобу.

Позивач же, на підставу часткового звільнення його від сплати аліментів посилався на те, що він проживає з батьками пенсіонерами, мати є інвалідом третьої групи, яка потребує значних коштів на лікування і він має обовязок допомагати їй.

Однак, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження того, що він дійсно проживає разом з батьками, судом встановлено, що місце реєстрації проживання позивача не співпадає з місцем реєстрації проживання його матері. Також, позивач не надав доказів того, що хтось із батьків перебувають на його піклуванні чи утриманні, крім того встановлено, що позивач не є єдиною повнолітньою дитиною у батьків, яка має обовязок допомагати батькам.

Встановлено, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах вказує таку підставу, як зобовязання щодо сплати аліментів на трьох дітей, старшу доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і двох дітей від другого шлюбу сина ОСОБА_5, 27.10.2012 року і дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Так, згідно рішення Рівненського міського суду № 569/12809/16-ц від 29 листопада 2016 року з позивача дійсно стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 06.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15).

Однак, суд не визнає обставину обовязку утримання дітей, як обставину, що має істотне значення для часткового звільнення платника аліментів, тобто позивача у справі, за заборгованістю за аліментами, яка виникла у ОСОБА_1 у результаті невиконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи викладене та інтереси неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про часткове звільнення його від сплати заборгованості по аліментах на суму 29 569 гривень є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Враховуючи, сімейний стан ОСОБА_1, а саме, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, наявність великої суми заборгованості, суд вважає за правильне частково задоволити позовні вимога ОСОБА_1, щодо розстрочки сплати заборгованості за аліментами у сумі 67053 грн. 20 коп. на один рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 180, 197 СК України, ст. 81, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, місце проживання м. Рівне, і вул. Відінська,36/23 до ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами і розстрочку сплати заборгованості за аліментами - задоволити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату заборгованості за аліментами, визначеної розрахунком Головного державного виконавця Рівненського міського відділу виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 05 січня 2018 року № 2402 за виконавчим листом № 2-2402 від 14 грудня 2004 року, виданим Костопільським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 69733 грн. 20 коп. на один рік.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_10