Справа № 359/6718/17 Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/2064/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 52 26.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року за об'єднаними позовами ОСОБА_2 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просила скасувати наказ ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці». В подальшому, 17.10.2017 року, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якій просила суд скасувати наказ ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 06.10.2017 року №01-07/1-1408/п п.2 «Про припинення трудового договору», поновити її на роботі на посаді заступника головного бухгалтера, а також стягнути з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.10.2017 року по дату видання відповідачем наказу про поновлення на роботі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року вищевказані позови були об'єднані в одне провадження.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що вона працювала в бухгалтерії ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 1996 року; з 1999 року - на посаді заступника головного бухгалтера. З 07 травня 2017 року є головою ради Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю».

24.07.2017 року генеральний директор ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_4 підписав наказ № 01-07-192 «Про зміну істотних умов праці», відповідно до якого з 25.09.2017 року позивачу, як заступнику головного бухгалтера, майже у 2,5 рази зменшено посадовий оклад: з 14 485 грн. до 6 070 грн. на місяць. На думку позивача, причиною прийняття вищевказаного наказу було упереджене ставлення особисто до неї, ОСОБА_2, з боку певних осіб керівництва аеропорту, а не об'єктивні виробничі обставини.

Так, наказом від 10.03.2017 року № 01-07-22 «Про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру» були перейменовані назви підрозділів та посад в структурі бухгалтерії аеропорту, в тому числі була скорочена посада заступника головного бухгалтера в кількості 2 одиниць. Проводився конкурс на переведення працівників бухгалтерії зі старих на нові посади, на якому позивач заявила про свою пріоритетність на посаду начальника відділу звітності та оподаткування у новій структурі бухгалтерії, а також 13.05.2017 року вона направила на ім'я генерального директора аеропорту письмові зауваження щодо процедури проведення вказаного конкурсу.

Позивач в позові посилалась також на те, що відповідачем було прийняте рішення про її звільнення через скорочення, про що свідчить подання начальника відділу кадрів ДП МА «Бориспіль» від 26.06.2017 року № 11-22-241 на адресу Профспілки з проханням надати згоду на її звільнення, та що в подальшому наказом від 18.07.2017 року № 01-07-186 до наказу від 10.03.2017 року № 01-07-22 були внесені зміни, згідно з якими посада заступника головного бухгалтера скорочена в кількості не 2, а 1 одиниці, тобто позивача залишили на її посаді заступника головного бухгалтера.

24.07.2017 року був прийнятий оспорюваний позивачем наказ № 01-07-192, додатком до якого було попередження ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці щодо зменшення посадового окладу.

В той же день, 24.07.2017 року, до Профспілки надійшов лист відповідача, яким повідомлялось про вказані вище зміни істотних умов праці, у відповідь на який позивачем, як головою ради Профспілки, генеральному директору аеропорту було направлено подання в порядку ст.21 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» з вимогою переглянути наказ від 24.07.2017 року №01-07-192 на підставі невідповідності його вимогам трудового законодавства.

Наказом від 16.08.2017 року № 01-07/1-383 позивачу було визначене нове робоче місце: в будівлі терміналу «В», в той час, як бухгалтерія знаходиться зовсім в іншому місці аеропорту, на відстані приблизно 1 км.

24.07.2017 року ОСОБА_2 получила нову посадову інструкцію заступника головного бухгалтера від 21.07.2017 року № 29-05/2-151.

Також позивач в позові зазначала, що 13 липня 2017 року вона вийшла на роботу після відпустки та не змогла зайти до свого кабінету, який був опечатаний, та що 6 липня 2017 року було здійснено відкриття її кабінету з метою вилучення системного блоку її робочого комп'ютера. Начальник відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань листом від 26.07.2017 року № 41-28/8-4 повідомив, що на підприємстві відбулося масове вилучення системних блоків комп'ютерів з робочих місць працівників з подальшою їх інсталяцією та переформатуванням, в зв'язку з усуненням наслідків враження 27.06.2017 року вірусом комп'ютерів. Позивач зазначає, що у першій декаді липня всі працівники бухгалтерії отримали системні блоки комп'ютерів після інсталяції, крім неї, в зв'язку з цим, вона не мала можливості належним чином виконувати свої посадові обов'язки, про що вона періодично повідомляла свого безпосереднього керівника - головного бухгалтера та начальника відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань, а також генерального директора аеропорту. Крім того, в ході виконання своїх посадових обов'язків, позивач виявляла порушення, які, на її погляд, мали ознаки корупційного правопорушення, про що вона неодноразово письмово повідомляла генерального директора аеропорту, начальника відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на порушення трудового законодавства щодо визначення умов договору про працю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством про працю України, зокрема умовами Галузевої угоди від 18.11.2013 року №30, укладеної між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України, а саме: положеннями Додатку №3 Галузевої угоди, якими визначено, що посадові оклади заступникам встановлюються на 5 - 25% менше посадового окладу відповідного керівника (начальника); посадові оклади головним бухгалтерам встановлюються на рівні посадових окладів заступників керівника.

Крім того, відповідачем при звільненні позивача допущено порушення ч.3 ст.252 КЗпП України щодо звільнення її без звернення до Профспілки за отриманням згоди, а також вимоги ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції», яка встановлює норми державного захисту осіб, які надають допомогу в запобіганні і протидії корупції, які полягають в тому, що особа або член її сім'ї, не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв'язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою.

З вищенаведених підстав позивач ОСОБА_2 просила суд ухвалити рішення про скасування наказу ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці» та наказу ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 06.10.2017 року №01-07/1-1408/п п.2 «Про припинення трудового договору», а також просила поновити її на роботі на посаді заступника головного бухгалтера та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року позов задоволено.

Скасовано наказ ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці».

Скасовано наказ ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 06.10.2017 року №01-07/1-1408/п п.2 «Про припинення трудового договору», яким ОСОБА_2 звільнено з посади заступника головного бухгалтера на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України, та поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника головного бухгалтера в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (, зареєстроване місцезнаходження: Київська обл., Бориспільський район, с.Гора, вул.Бориспіль-7).

Стягнуто з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.10.2017 року по 16.02.2018 року в розмірі 122 247 грн. 58 коп. з утриманням обов'язкових податків та зборів в порядку, визначеному Податковим кодексом України, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Стягнуто з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» судовий збір на користь держави в розмірі 1 280 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що судом першої інстанції не враховано, що посадові обов'язки позивача, визначені посадовою інструкцією від 28.08.2015 року №14-05/2-3, повністю перейшли до працівників відділу звітності та оподаткування, а також включили в себе ту звітність, що не була віднесена до посадових обов'язків позивача за посадовою інструкцією від 28.08.2015 року № 14-05/2-3, тобто відбулось суттєве зменшення обсягу та складності посадових обов'язків ОСОБА_2, тому висновок суду про відсутність змін в обсязі посадових обов'язків позивача, які суд визнав встановленими, є недоведеним. Крім того, в рішенні взагалі не досліджено та не надано правової оцінки тій обставині, що зміна істотних умов праці позивача викликана змінами в організації виробництва і праці, з проведенням раціоналізації праці та робочих місць. Також апелянт в скарзі зазначила, що судом першої інстанції не перевірено легітимність створеної профспілки, головою якої є позивач, при цьому створення профспілки, на думку представника відповідача, носило штучний характер та є нічим іншим, як зловживання ОСОБА_2 своїми правами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просила суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник проти апеляційної скарги ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» заперечили та просили залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в апеляційному суді апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених в ній підстав.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 працювала в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаді заступника головного бухгалтера. Крім того, ОСОБА_2 є головою Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю», яка діє в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 7 травня 2017 року.

Судом встановлено, що 10.03.2017 року був виданий наказ в.о. Генерального директора ОСОБА_3 «Про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру» №01-07-22 (т.1, а.с.61-63), яким з 15 березня 2017 року було скорочено в штатному розписі шість підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру, та 42 посади, в тому числі посади заступника головного бухгалтера в кількості 2 одиниці, одночасно створено в організаційній структурі та включено до штатного розпису шість підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру, з 44 посадами. З 3-х посад заступників головного бухгалтера відповідно до вказаного наказу підлягало скороченню 2 посади заступника головного бухгалтера, в тому числі посада позивача.

З вищевказаним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена 10.05.2017 року, при цьому на наказі остання зазначила, що конкурс є неможливим, оскільки згідно ч.3 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про скорочення, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві (т.1, а.с.64).

11.05.2017 року позивач звернулась із заявою на ім'я генерального директора ОСОБА_4 (т.1, а.с.7), в якій зазначала, що погодилась на запропоновану їй посаду начальника відділу звітності та оподаткування та просила оформити її переведення відповідно до ст.24 КЗпП України, а також звернула увагу на те, що видане головним бухгалтером направлення на співбесіду для проходження конкурсу на заміщення вакантних посад, є таким, що порушує вимоги ст.49-2 КЗпП України.

13.05.2017 року позивач звернулась до генерального директора ОСОБА_4 із письмовими зауваженням щодо процедури скорочення (т.1, а.с.9-11), відповідно до якої звертала увагу на недотримання вимог Інструкції «Про порядок звільнення працівників з ініціативи адміністрації підприємства», затвердженої наказом в.о. генерального директора від 02.04.2015 року, щодо зазначення причин запланованого скорочення, строку роботи комісії з визначення працівників, які підлягатимуть скороченню, а також щодо проведення конкурсу, складу конкурсної комісії та неврахування вимог профспілки щодо усунення порушень трудового законодавства, оскільки згідно наказу «Про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру» від 10.03.2017 року №01-07-22 зі змінами, кількість одиниць не зменшилась, а навпаки збільшилась з 42 штатних одиниць на 44 штатні одиниці.

З відповідей, адресованих ОСОБА_2 відповідачем (т.1, а.с.8, 12) вбачається, що відповідач вважав, що проведення конкурсного відбору кандидата на вакантну посаду узгоджується з нормами чинного законодавства, крім того, посилаючись на вимоги ч.3 ст.64 Господарського кодексу України, відповідач зазначав, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис, вважав, що скорочення кількості працівників відбувається у випадку ліквідації посад.

26.06.2017 року за вих. №11-22-241 відповідач направив на адресу Незалежної профспілки авіапрацівників «За гідну працю» подання «Щодо звільнення працівника ДП МА «Бориспіль» (т.1, а.с.23-25), підписане начальником відділу кадрів ОСОБА_5, за змістом якого зазначено про те, що керуючись ст.ст.40, 42, 43, 252 КЗпП України, адміністрація ДП МА «Бориспіль» звертається з проханням розглянути подання в установленому порядку на засіданні профспілкового комітету та дати згоду на звільнення заступника головного бухгалтера ОСОБА_2 за скороченням штату працівників по ч.1 п.1 ст.40 КЗпП України.

За змістом пропозицій, підписаних головою Ради Профспілки ОСОБА_2, датованих 14.07.2017 року №01-01-12, отриманих в той же день відповідачем (т.1, а.с.26-27), було, зокрема, повідомлено, що обсяг відомостей, зазначених у поданні, недостатній з точки зору вимог ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» для проведення повного аналізу і надання обґрунтованої відповіді, в зв'язку з цим висловлено прохання надати інформацію про причини видання наказу №01-07-22 від 10.03.2017 року, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень. Також звернуто увагу на те, що відповідно до вимог ст.43 КЗпП України подання про розірвання трудового договору з працівником підписується власником або уповноваженим ним органом, а подання про звільнення ОСОБА_2 підписане начальником відділу кадрів ОСОБА_5, яка не є власником, а доказів того, що ця посадова особа має відповідні повноваження, не надано. Також повідомлено, що у зв'язку з цим документ від 26.06.2017 року №11-22-241 під назвою «Подання щодо звільнення працівника ДП МА «Бориспіль» не є поданням у розумінні положень ст.43 КЗпП України, тому не може бути розглянуте Радою профспілки в порядку ст.43 КЗпП України.

18.07.2017 року Генеральним директором ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_4 був виданий наказ №01-07-186 «Про внесення змін до Наказу від 10.03.2017 року №01-07-22 Про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру» (т.1, а.с.92), яким в пункті 3 вказаного Наказу від 10.03.2017 року №01-07-22 вираз «заступник головного бухгалтера в кількості 2 одиниці» замінено на вираз «заступник головного бухгалтера в кількості 1 одиниця». Одночасно п.2 та п.4 цього наказу передбачено: головному бухгалтеру ОСОБА_6, враховуючи проведену реорганізацію структурних підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру, в термін до 24 липня 2017 року: розробити та затвердити в установленому на підприємстві порядку посадову інструкцію заступника головного бухгалтера з урахуванням змін, що відбулися згідно з Наказом від 10.03.2017 року №01-07-22 «Про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру»; організувати ознайомлення з цим наказом під підпис заступника головного бухгалтера ОСОБА_2 та надати до відділу кадрів письмове підтвердження; директору по персоналу: організувати внесення змін до штатного розпису підприємства.

З вказаним наказом ОСОБА_2 ознайомлена 19.07.2017 року о 14 год., при цьому остання зазначила, що додає службову записку від 19.04.2017 року №14-10-38 на головного бухгалтера ОСОБА_6 щодо забезпечення її належним чином обладнаним для роботи місцем виконання її обов'язків.

Також встановлено, що 21.07.2017 року головним бухгалтером ОСОБА_6 була розроблена та заступником генерального директора з економіки та фінансів ОСОБА_7 затверджена Посадова інструкція заступника головного бухгалтера №29-05/2-151, яку позивач, згідно з її особистим підписом отримала 24.07.2017 року о 15-45 год. (т.1, а.с.93-98).

24.07.2017 року Генеральним директором ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_4 був виданий наказ №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці» (т.1, а.с.99), яким, в зв'язку із внесеними змінами до організаційної структури та штатного розпису підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру та відповідно до обсягу визначених посадових обов'язків, наказано встановити з 25 вересня 2017 року заступнику головного бухгалтера ОСОБА_2 посадовий оклад в розмірі 6 070 грн. на місяць. Одночасно в п.2 наказу зазначено: головному бухгалтеру ОСОБА_6 в термін до 25 липня 2017 року організувати ознайомлення з цим наказом та попередженням про зміну істотних умов праці (Додаток до цього наказу) під підпис вищезазначеного працівника та надати до відділу кадрів письмове підтвердження про його згоду/незгоду продовжувати роботу в нових умовах праці. П.3 наказу директору по персоналу наказано: у випадку незгоди працівника із зміною істотних умов праці вжити до них необхідних заходів згідно з чинним законодавством; організувати внесення змін до штатного розпису підприємства.

Копію наказу від 24.07.2017 року №01-07-192 позивач отримала 24.07.2017 року о 15.50 год, про що свідчить її особистий запис на бланку наказу (т.1, а.с.99). Вищевказаним наказом від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці» позивачу, як заступнику головного бухгалтера, з 25 вересня 2017 року встановлено посадовий оклад у розмірі 6 070 грн. на місяць (т.1 а.с.99), виходячи з розрахунку: 4 260 грн. (мінімальний оклад техніка, визначеного штатним розписом 4 260 (т.1, а.с.114) х 1,9-25% = 6 070 (т.1, а.с.183).

Одночасно позивач отримала попередження про зміну істотних умов праці від 24.07.2017 року, яке зобов'язалась повернути найближчим часом (т.1, а.с.100). На запит апеляційного суду представником відповідача було надано для огляду оригінал попередження про зміну істотних умов праці від 24.07.2017 року, в якому зазначено про те, що ОСОБА_2 не згодна на продовження роботи після змін істотних умов праці з 25 вересня 2017 року, підстави незгоди викладені в позовній заяві. Копія даного попередження, завірена належним чином, долучена до матеріалів справи.

В той же день, 24.07.2017 року за вих.№01-22-2728 за підписом Генерального директора ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_4 на адресу Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «За гідну працю» було направлено повідомлення про проведені зміни на підставі вищевказаних наказів від 10.03.2017 року №01-07-22, від 18.07.2017 року №01-07-186 та від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці», а також повідомлено, що відповідно до ст.252 КЗпП України з 25 вересня 2017 року заступнику головного бухгалтера ОСОБА_2 буде встановлено посадовий оклад у розмірі 6 070 грн. на місяць (т.1, а.с.115). Дане повідомлення було отримано нарочно ОСОБА_2 24.07.2017 року о 16 годині.

11.08.2017 року на адресу Генерального директора ДП МА «Бориспіль» головою Ради Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» ОСОБА_2 було направлено подання в порядку ст.21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (т.1, а.с.116-117), за змістом якого звернуто увагу на недотримання відповідачем вимог ч.4 ст.97, п.3 ст.247 КЗпП України, а саме, що роботодавець, який вирішив змінити істотні умови праці, зобов'язаний погодити прийняте рішення з виборним органом первинної профспілкової організації, та що Незалежна профспілка авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» не погоджувала жодних змін питання оплати праці, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадового окладу ОСОБА_2, а також зазначено, що наказ №01-07-192 не відповідає вимогам додатку №3 до Галузевої угоди. Одночасно просили розглянути це подання, скасувати наказ «Про зміну істотних умов праці» від 24.07.2017 року №01-07-192, видати новий - у відповідності до вимог вказаних в поданні норм трудового законодавства.

Вказане подання відповідачем отримано 11.08.2017 року, вх. №01-16-4185В, про що свідчить відповідний штамп з відміткою про реєстрацію (т.1, а.с.116).

Також встановлено, шо наказом Генерального директора ОСОБА_4 від 16.08.2017 року №01-07/1-383 «Щодо визначення робочого місця» було визначено ОСОБА_2, заступнику головного бухгалтера, підрозділів підпорядкованих головному бухгалтеру, робоче місце у будівлі терміналу «В» (ІІ поверх, кімната №4) та наказано забезпечити її необхідними для роботи засобами, з прямим підпорядкуванням головному бухгалтеру ОСОБА_6 (т.1, а.с.124). Наказ отримано позивачем 18.08.2017 року о 15.41 год, про що свідчить її особистий напис на документі.

Відповідно до списку користувачів «База встановлення ПК після кібератаки» (т.1, а.с.190-213) позивачу було встановлено персональний комп'ютер модель CБ Prime 04.09.2017 року (порядковий №515 у списку з 649 користувачів).

Наказом в.о. Генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_8 від 06.10.2017 №01-07/1-1408/п п.2 «Про припинення трудового договору» ОСОБА_2 звільнено з посади заступника головного бухгалтера на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці (том 2 а.с.6).

Крім того, встановлено, що позивач, починаючи з 10.07.2017 року, неодноразово зверталась із заявами на ім'я генерального директора ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_4, а також на ім'я начальника відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань ОСОБА_9 з заявами, в яких повідомляла про виявлені нею порушення в діяльності посадових осіб підприємства, а також щодо порушення її трудових прав (незабезпечення робочим місцем, обладнанням, з приводу вилучення її комп'ютера та збереження інформації, з проханням захистити її відповідно до вимог антикорупційного законодавства) (т.1 а.с.13-14, 17, 21, 31, 34, 38), на що отримувала відповіді - роз'яснення, а також була повідомлена, що її заяви відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», Антикорупційної програми ДП МА «Бориспіль» на 2017 рік були зареєстровані в Журналі реєстру виявлених або повідомлених можливих фактів порушення вимог антикорупційного законодавства в ДП МА «Бориспіль» за №41-28/8-2 від 07.07.2017 року (заява від 03.07.2017 року, про яку зазначено в службовій записці начальника відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань від 27.10.2017 року №41-10-879 - т.1, а.с.175-176) за №41-28/8-3 від 10.07.2017 року (заява від 10.07.2017 року «Про невжиття заходів відшкодування завданих підприємству збитків та конфлікт інтересів відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції»), за №41-28/8-8 (заява від 14.07.2017 року), за №41-28/8-7 25.07.2017 року (заява від 17.07.2017 року «Щодо невжиття заходів щодо своєчасного оприбуткування основного засобу, допущення нанесення збитків державному підприємству та порушення керівництвом ДП МА «Бориспіль» Закону України «Про запобігання корупції») (т.1 а.с.15-16, 18-19, 20, 22).

Водночас, як вбачається зі змісту службової записки начальника відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань ОСОБА_9 «щодо надання інформації» від 27.10.2017 року №41-10-879 (т.1, а.с.17-176) відділом запобігання корупції та внутрішніх розслідування по кожному повідомленому ОСОБА_2 факту проведено детальну перевірку інформації щодо порушень антикорупційного законодавства. Внаслідок проведених перевірок обставин, викладених у повідомленнях: 1) не є предметом порушення антикорупційного законодавства; 2) не є достовірними та не відповідають дійсності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна умов праці позивача відповідно до оскаржуваного наказу від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці» та її подальше звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу від 06.10.2017 року здійснені відповідачем з порушенням вимог чинного трудового законодавства України та умов чинної Галузевої угоди на 2013 - 2015 роки між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

За змістом ч.ч.3-4 цієї статті у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про допущені відповідачем порушення вимог чинного трудового законодавства України та умов чинної Галузевої угоди на 2013 - 2015 роки між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України при винесенні наказу від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці», неповно з»ясував обставини справи, дійшовши при цьому необґрунтованих висновків, що вбачається з наступного.

Так, на підставі наказу генерального директора ДП МА «Бориспіль» від 10.03.2017 року № 01-07-22 відбулися зміни в організаційній структурі та штатному розписі підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру ДП МА «Бориспіль», в результаті яких, зокрема, з 15.03.2017 року створено відділ звітності та оподаткування.

Відповідно до пункту 3.2 Положення про відділ звітності та оподаткування від 10.05.2017 року № 29-05-43, працівники відділу звітності та оподаткування складають на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку фінансову та податкову звітність підприємства, надають її на підпис генеральному директору, головному бухгалтеру, а також подають таку звітність в установлені діючим законодавством строки контролюючим органам.

Зміст визначених функцій вказує на те, що відділ звітності та оподаткування складає та подає контролюючим органам всю без виключення фінансову та податкову звітність підприємства. З метою виконання цих функцій, в посадових інструкціях працівників відділу звітності та оподаткування було закріплено відповідні посадові обов'язки.

При цьому, відповідно до п. 4.1 Посадової інструкції заступника головного бухгалтера від 28.08.2015 року № 14-05/2-3, якою керувалась позивач, її обов'язком було складати, надавати на підпис головному бухгалтеру, генеральному директору, на підставі даних бухгалтерського обліку підприємства, які внесені працівниками відділів, підпорядкованих головному бухгалтеру, працівниками служби фінансового забезпечення до програми «1С: Підприємство 8.2», і подавати в установлені строки до відповідних органів лише:

- баланс (звіт про фінансовий стан) (форма № 1) та пояснювальну записку по результатам діяльності до фінансової звітності;

- Звіт про власний капітал (форма № 4), примітки до річної фінансової звітності (форма Ф-5), крім розділу І «Нематеріальні активи» та розділу II «Основні засоби»;

- додаток до приміток до річної звітності «Інформація по сегментам (форма №6).

- щоквартально довідку по нарахуванню та сплаті податків та зборів.

- щоквартально до балансу розшифровку про дебіторську та кредиторську заборгованість.

З вищевикладеного вбачається, що посадові обов'язки ОСОБА_2, визначені посадовою інструкцією від 28.08.2015 року № 14-05/2-3, повністю перейшли до працівників відділу звітності та оподаткування, а також включили в себе ту звітність, що не була віднесена до посадових обов'язків позивача за посадовою інструкцією від 28.08.2015 року № 14-05/2-3.

З огляду на суттєве зменшення обсягу та складності посадових обов'язків позивача, на підставі наказу генерального директора ДП МА «Бориспіль» від 18.07.2017 року № 01-07-186, з яким позивач ознайомилась 19.07.2017 року, та у зв'язку з наявністю виробничої необхідності у додатковій організації та контролі робіт, пов'язаних з касовими операціями, передбачалося розроблення та затвердження в термін до 24.07.2017 року посадової інструкції заступника головного бухгалтера з урахуванням змін, що відбулися в підрозділах, підпорядкованих головному бухгалтеру ДП МА «Бориспіль». Відповідну посадову інструкцію було розроблено та затверджено 21.07.2017 року за № 29-05/2-151, а 24.07.2017 року надано її для ознайомлення ОСОБА_2

Зі змісту посадової інструкції заступника головного бухгалтера від 21.07.2017 року № 29-05/2-151 вбачається, що посадові обов'язки позивача зводились лише до організації, здійснення та контролювання загального адміністрування та координації ведення касових операцій ДП МА «Бориспіль» в частині застосування на підприємстві всіх реєстраторів розрахункових операцій. Крім того, порівняно з посадовою інструкцією заступника головного бухгалтера від 28.08.2015 року № 14-05/2-3, передбачалося суттєве зменшення обсягу та складності посадових обов'язків.

Вимоги до кваліфікаційних та спеціальних знань працівників, їх завдання, обов'язки та спеціалізація визначаються професійними стандартами або кваліфікаційними характеристиками професій працівників.

Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, завданням та обов'язком головного бухгалтера є, зокрема, здійснення контролю за веденням касових операцій.

Довідник є нормативним документом, обов'язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності.

Згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010, Додаток В (обов'язковий), похідним словом до професії головного бухгалтера є заступник. Похідні слова до професій можуть застосовуватись за умови збереження галузевої та функціональної належності.

Отже, при визначенні позивачу, як заступнику головного бухгалтера, посадових обов'язків щодо здійснення контролю за веденням касових операцій, враховувались вимоги вказаних нормативних документів щодо обов'язковості виконання відповідних посадових обов'язків головним бухгалтером або ж його заступником.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що зміни в обсязі посадових обов'язків ОСОБА_2 неможливо визнати суттєвими, є необґрунтованим, оскільки суд при цьому керувався лише кількісними показниками абзаців в посадових інструкціях і не звернув уваги на той факт, що більшість посадових обов'язків позивача було перерозподілено серед інших працівників.

Враховуючи зміни в організації виробництва і праці підрозділів, підпорядкованих головному бухгалтеру ДП МА «Бориспіль», та відповідно до обсягу визначених посадових обов'язків позивача, наказом від 24.07.2017 року №01-07-192 прийнято рішення про зміну істотних умов праці ОСОБА_2: з 25.09.2017 року їй було встановлено посадовий оклад в розмірі 6 070 грн. на місяць. Відповідне попередження про зміну істотних умов праці вручене позивачу 24.07.2017 року, тобто з дотриманням вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України.

Оскільки позивач не погодилась працювати зі зміненими умовами праці, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами та не заперечувалося самою ОСОБА_2, керівником підприємства було видано наказ від 06.10.2017 року за № 11-07/1-1408п.2 про звільнення позивача на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Раціоналізація робочих місць - це сукупність організаційно-технічних заходів, спрямованих на удосконалення діючих робочих місць і покращення їх використання. На основі паспортизації, атестації і раціоналізації робочих місць вирішують таке важливе завдання, як досягнення збалансованості робочих місць і трудових ресурсів. Вся ця робота спрямовується на вирішення кінцевої мети - певним числом працівників виконати повний обсяг необхідної бухгалтерської роботи при найменшій кількості і вартості здійснюваних заходів. Раціоналізація системи робочих місць є комплексним процесом і включає підвищення технічного і організаційного рівня робочих місць, поліпшення умов праці та техніки безпеки на робочих місцях, ліквідацію зайвих і малоефективних робочих місць. Робоче місце є важливим елементом, що об'єднує людей і результат роботи. Його застосування дозволяє впливати на всі параметри виробничого процесу, а спосіб впливу на ці параметри відображає рівень одержуваного результату. Таким чином, раціоналізація робочих місць є чинником взаємодії багатьох параметрів, що характеризують конкурентні властивості робочого місця.

Оскільки відповідачем суду надано належні, допустимі та достовірні докази проведення на підприємстві змін в організації праці згідно наказу від 10.03.2017 року № 01-07-22, який ніким не скасований та є чинним, правомірним та таким, що відповідає положенням трудового законодавства, є і оспорюваний позивачем наказ про зміну істотних умов праці щодо неї від 24.07.2017 року № 01-07-192 .

Помилковим при цьому є і висновок суду про те, що зміна умов праці позивача, передбачена наказом від 24.07.2017 року № 01-07-192, проведена з порушенням вимог чинного трудового законодавства та умов Галузевої угоди на 2013 - 2015 роки між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України, що, зокрема, вбачається з наступного.

Відповідно до ст. 64 Господарського кодексу України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Статтею 6 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).

Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до пункту 5.1 Галузевої угоди, сторони домовилися, зокрема про те, що відповідно до законодавства Підприємства самостійно розробляють і встановлюють форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розмір надбавок і доплат, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат із дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною угодою та цією Угодою і встановлюють їх у колективних договорах.

Галузевою угодою також встановлено мінімальні коефіцієнти міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень окладів керівників, професіоналів і фахівців до посадового окладу техніка згідно з додатком №3 до Угоди.

Додатком №3 до Галузевої угоди визначені мінімальні коефіцієнти міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень окладів керівників, професіоналів, фахівців Підприємств до посадового окладу техніка (т.1, а.с.113), якими, зокрема передбачено, що мінімальні коефіцієнти співвідношення окладів до посадового окладу техніка становлять: начальники інших служб, відділів - 1,9, начальники основних для Підприємства служб та відділів - 2,1.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним наказом від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці» позивачу, як заступнику головного бухгалтера, з 25 вересня 2017 року встановлено посадовий оклад у розмірі 6 070 грн. на місяць (т.1, а.с.99), виходячи з розрахунку: 4 260 грн. (мінімальний оклад техніка, визначеного штатним розписом (т.1, а.с.114) х 1,9 - 25% = 6 070 (т.1, а.с.183).

Суд першої інстанції вважав необґрунтованим та таким, що порушує права позивача, застосування відповідачем при розрахунку розміру її заробітної плати коефіцієнта 1,9 замість 2,1, однак такі висновки суду є помилковими, виходячи з наступного.

Так, згідно Додатку №3 до Галузевої угоди щодо застосування коефіцієнтів міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень окладів керівників, професіоналів, фахівців Підприємств до посадового окладу техніка, коефіцієнт 2,1 застосовується до основних для підприємства служб та відділів. Галузева угода підписана профспілками працівників цивільної авіації України, а відповідно до ст.32 Повітряного кодексу України авіаційний персонал - це особовий склад авіаційного підприємства, організації, підрозділу, навчального закладу, що складається з авіаційних спеціалістів за професійною ознакою.

До складу авіаційного персоналу входять:

1) члени екіпажу повітряного судна;

2) особи командно-керівного, командно-льотного, інспекторського та інструкторського складу;

3) спеціалісти, які здійснюють регулювання використання повітряного простору України і обслуговування повітряного руху на території України;

4) спеціалісти, які здійснюють організацію і технічне обслуговування повітряних суден, а також всі види забезпечення польотів;

5) спеціалісти, які обслуговують повітряні перевезення;

6) спеціалісти, які здійснюють організацію і проведення дослідно-конструкторських, експериментальних, науково-дослідних робіт при льотних випробуваннях авіаційної техніки;

7) спеціалісти, які здійснюють нагляд і контроль за безпекою польотів, а також ті, які проводять службове розслідування авіаційних подій (державні інспектори з безпеки польотів);

8) спеціалісти, які здійснюють аналіз та контроль льотної придатності повітряних суден при розробці, випробуванні, сертифікації і серійному виробництві;

9) спеціалісти, які здійснюють забезпечення авіаційної безпеки і безпеки авіації в цілому;

10) авіаційні експерти.

Таким чином, бухгалтери не відносяться до основних служб та відділів аеропорту і можуть бути замінені в штаті підприємства послугами відповідної компанії, яка надає бухгалтерські послуги.

Враховуючи вищевикладене, застосування відповідачем при розрахунку розміру заробітної плати позивача коефіцієнта 1,9, як для інших служб і відділів згідно Додатку №3 до Галузевої угоди, умовам Галузевої угоди не суперечить. Вищенаведені дії відповідача узгоджуються і з положеннями ст. 17 Закону України «Про оплату праці», згідно якої для працівників підприємств, виробництв, цехів, дільниць та інших підрозділів, які виконують роботи (надають послуги), невластиві основній діяльності галузі (підгалузі), умови оплати праці встановлюються в колективному договорі з дотриманням гарантій, визначених угодами тих галузей (підгалузей), до яких ці підрозділи належать за характером виробництва, та в актах чинного законодавства.

Враховуючи те, що наявними в справі належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується факт проведення у ДП МА «Бориспіль» змін в організації виробництва і праці з раціоналізацією робочих місць на підставі наказу від 10.03.2017 року № 01-07-22, в зв'язку з якими було змінено обсяг визначених посадових обов'язків позивача, наказ від 24.07.2017 року №01-07-192 про зміну істотних умов праці ОСОБА_2 з визначенням їй з 25.09.2017 року нового посадового окладу відповідає вимогам трудового законодавства та не суперечить умовам Галузевої угоди.

За змістом ч.ч.3-4 статті 32 КЗпП у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Позивача ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці було повідомлено не пізніше ніж за два місяці - 24.07.2017 року, що встановлено судом і визнано сторонами, і лише після отримання від неї незгоди на подальшу працю зі зміненими істотними умовами, відповідач звільнив її на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, що відповідає вимогам діючого трудового законодавства, згідно якого визнається обґрунтованим звільнення працівника, повідомленого не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці, в разі його незгоди працювати при змінених істотних умовах праці.

Відповідно до ч.2 ст.252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Відповідно до ч.3 цієї статті звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Оскільки вищевказана правова норма при зміні умов трудового договору та звільненні працівника, який є членом профспілкового органу, вимагає попередньої згоди на це профспілкового органу, членом якого є працівник, апеляційний суд звернувся із відповідним листом (том 3, а.с.127) з приводу розгляду даного питання на засіданні Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю», головою якої є позивач ОСОБА_2

Згідно протоколу №23 (01-03-23) засідання Ради Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» від 14 червня 2018 року (том 3, а.с.129-130), на порядку денного якого був розгляд звернення від 12.06.2018 року Апеляційного суду Київської області до Незалежної профспілки про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 чи заперечення проти її звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, було вирішено відмовити державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у наданні згоди на звільнення заступника головного бухгалтера ОСОБА_2 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗПП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Зі змісту протоколу профспілки вбачається, що у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 було відмовлено з тих підстав, що адміністрація аеропорту «Бориспіль» не погодила з Незалежною профспілкою авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» зміни умов трудового договору з ОСОБА_2, яка є членом профспілки; з наданих ОСОБА_2 документів вбачається порушення роботодавцем Додатку №3 до Галузевої угоди на 2013-2015 роки; твердження адміністрації ДП МА «Бориспіль» про зміну обсягу роботи ОСОБА_2 є необґрунтованим: зменшення або збільшення функціональних обов'язків саме по собі автоматично не означає зменшення або збільшення обсягу роботи в цілому.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 24.07.2017 року за вих.№01-22-2728 за підписом Генерального директора ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_4 на адресу Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «За гідну працю» було направлено повідомлення про проведені зміни на підставі вищевказаних наказів від 10.03.2017 року №01-07-22, від 18.07.2017 року №01-07-186 та від 24.07.2017 року №01-07-192 «Про зміну істотних умов праці», а також повідомлено про те, що відповідно до ст.252 КЗпП України з 25 вересня 2017 року заступнику головного бухгалтера ОСОБА_2 буде встановлено посадовий оклад у розмірі 6 070 грн. на місяць (т.1, а.с.115). Дане повідомлення було отримано нарочно ОСОБА_2 24.07.2017 року о 16 годині.

Наслідком розгляду вищевказаного звернення стало направлення 11.08.2017 року на адресу Генерального директора ДП МА «Бориспіль» головою Ради Незалежної профспілки авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» ОСОБА_2 подання в порядку ст.21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (т.1, а.с.116-117), за змістом якого звернуто увагу на недотримання відповідачем вимог ч.4 ст.97, п.3 ст.247 КЗпП України, а саме, що роботодавець, який вирішив змінити істотні умови праці, зобов'язаний погодити прийняте рішення з виборним органом первинної профспілкової організації, та що Незалежна профспілка авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» не погоджувала жодних змін питання оплати праці, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадового окладу ОСОБА_2, а також зазначено, що наказ №01-07-192 не відповідає вимогам додатку №3 до Галузевої угоди. Одночасно просили розглянути це подання, скасувати наказ «Про зміну істотних умов праці» від 24.07.2017 року №01-07-192, видати новий - у відповідності до вимог вказаних в поданні норм трудового законодавства.

Таким чином, вищенаведене подання від 11.08.2017 року свідчить про те, що повідомлення про зміну істотних умов праці позивача було розглянуте, і Незалежна профспілка авіапрацівників аеропорту «Бориспіль» «За гідну працю» з ним не погодилась, висловивши свою позицію та порушивши питання про його скасування.

Доводи рішення профспілкового органу про те, що роботодавцем порушено Додаток №3 до Галузевої угоди на 2013-2015 роки не вмотивовані та не конкретизовані, а тому не можуть вважатися обґрунтованими в цій частині.

Необгрунтованими є і доводи рішення профспілкового органу в частині того, що зменшення або збільшення функціональних обов'язків позивача саме по собі автоматично не означає зменшення або збільшення обсягу роботи в цілому, оскільки жодної інформації щодо того, на підставі аналізу яких документів чи посадових інструкцій дійшли такого висновку члени ради профспілки на засіданні 14 червня 2018 року, протокол №23 не містить.

Оскільки рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на звільнення позивача є недостатньо вмотивованим, це рішення не є достатнім доказом на підтвердження обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про скасування наказів та поновлення на роботі, зважаючи на встановлений апеляційним судом факт дотримання роботодавцем процедури звільнення ОСОБА_2 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Зважаючи на те, що при винесенні оспорюваних позивачем наказів та її звільненні відповідачем було дотримано вимоги діючого трудового законодавства, що підтверджується матеріалами справи, рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 шляхом скасування наказів та поновлення позивача на роботі із виплатою на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу ухвалене судом з порушенням норм матеріального права та є таким, що не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення судом ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 згідно п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: