Справа № 234/2490/17
Провадження № 2/234/89/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю: секретаря Пагуліч Д.Г.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краматорськ Донецької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ „ПриватБанк або Банк) 23.02.2017р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 20.09.2007р між Банком та ОСОБА_2, відповідачкою у справі, був укладений Кредитний договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 800грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій позов позивач мотивує тим, що Банк свої зобовязання по Договору як Позичальник виконав цілком. Однак, відповідачка свої зобовязання згідно умов Договору належним чином не виконувала в результаті чого станом на 31.12.2016р виникла заборгованість в загальній сумі 22 381,83грн, яка складається з наступного: 2199,69грн - заборгованість за кредитом; 16078,24грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00грн заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 250грн - штраф (фіксована частина), 1053,90грн штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22 381,83грн, а також судові витрати в сумі 1600грн.

Представник ПАТ КБ „ПриватБанк ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення, зазначені в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову ПАТ КБ „ПриватБанк та суду пояснила, що договір, на який посилається позивач, не був укладений в письмовій формі, тому вважає, що він (договір) є нікчемним. Заповнена нею заява є лише наміром взяти кредит в банку. Також зазначає, що доказів, які б підтверджували факт користування нею кредитними коштами, позивачем не надано, строк позовної давності щодо стягнення з неї Банком пені та штрафів минув ще в червні 2015 року.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою.

Судом встановлено, що 20 вересня 2007 року відповідачка ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» та отримала платіжну картку Кредитка Універсальна з кредитним лімітом в розмірі 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, про що зазначено в самій заяві.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Таким чином, суд вважає встановленим, що зазначений договір є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, відповідачка підписала заяву-анкету, згідно якої ознайомлена з умовами надання банківських послуг, своїм підписом погодилась з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг (п.1.1. Умов та правил надання банківських послуг), а тому такий договір не можна вважати нікчемним.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним Договором.

Відповідно до п.6.6 вказаних Умов у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно зі статями 526,530,610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статями 1048, 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно довідки, наданої позивачем до суду, ОСОБА_2 в ПАТ «КБ ПриватБанк» отримала наступні кредитні картки: 03.09.2007р за №267615; 15.10.2007р за №483540; 16.04.2010р за №194385; 21.05.2010р за №563175; та 14.10.2011р за №329999.

Згідно виписки з карткового рахунку відповідачка ОСОБА_2 з часу укладання договору 20 вересня 2007 року активно користувалася кредитними коштами: отримувала готівку через банкомати, проводила оплату за придбані продукти та товари, проводила погашення кредиту, поповнювала свій мобільний телефон. Останній раз відповідачка здійснила погашення заборгованості за кредитом 18 червня 2014 року.

Вказані обставини відповідачкою в судовому засіданні не спростовані.

З наданого банком розрахунку заборгованості за Договором №б/н від 20.09.2007р вбачається, що відповідачка порушила умови договору, не сплачувала нараховані банком відсотки, не погашала взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого станом на 31.12.2016р за відповідачкою числиться заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2199,69грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 16078,24грн, а всього в сумі 18277,93грн, та яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача, задовольнивши вимоги в цій частині повністю.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Краматорськ Донецької області.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки на теперішній час м.Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідачку ОСОБА_2 і звільняють її від обовязку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України.

Таким чином суд вважає, що нарахування позивачем заборгованості за пенею та комісією (2800грн), а також штрафів в загальній сумі 1303,90грн (із яких фіксована частина - 250грн, та процентна складова 1053,90грн), саме з 14 квітня 2014 року, є безпідставним, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Також, у відповідності із ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600грн.

Керуючись ст.ст.526, 527, 610, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст.12, 13, 81, 130, 141, 263, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м.Краматорськ Донецької області, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, на рахунок №3111, , МФО 305299):

- заборгованість за Кредитним договором № б/н від 20.09.2007р, яка склалась станом на 31.12.2016р. у сумі 18277,93грн (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят сім гривень, 93коп);

- витрати по сплаті судового збору в сумі 1600грн (одна тисяча шістсот гривень, 00коп).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 19.04.2018р.

Повне рішення суду складено 02.05.2018 року.

Суддя: А.М.Лутай