Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2018 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю прокурора Пітюренка М.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Керівника Черкаської місцевої прокуратури до ОСОБА_2, Черкаської районної державної адміністрації про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним свідоцтва, скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Черкаської місцевої прокуратури (Згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII правонаступником прокуратури Черкаського району стала Черкаська місцева прокуратура) звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючі позовні вимоги тим, що розпорядженням голови Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року № 28 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких і спірна, визначено вид угідь - «піски» та віднесено до земель загального користування.

В подальшому, першим заступником голови Черкаської районної державної адміністрації 17 березня 2014 року видано розпорядження № 62, яким надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, яка розташована в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту ОСОБА_2.

Розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації № 72 від 21 березня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 2,3 га в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту та безоплатно передано у власність земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва 24 громадянам, в тому числі і ОСОБА_2.

Рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції.

Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 25 лютого 2015 року.

Розпорядження № 72 від 21 березня 2014 року видане першим заступником голови Черкаської районної державної адміністрації незаконно, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, зокрема в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельної ділянки; крім того, затверджений проект із землеустрою порушує законодавчі вимоги щодо обов'язковості надання висновку про його погодження або відмову в погодженні територіальним органом архітектури та містобудування; відведення землі для містобудівних потреб без наявності розроблених та затверджених детального плану території або іншої містобудівної документації; відсутності погодження проекту із землеустрою природоохоронним органом; відсутності погодження проекту із землеустрою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; не проведення обов'язкової експертизи землевпорядної документації.

Враховуючи вищевказані порушення вимог земельного законодавства при виданні першим заступником голови Черкаської РДА оскаржуваного розпорядження, позивач просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі і визнати незаконним та скасувати розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 в частині передачі у власність ОСОБА_2земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої в адміністративних межах Будищанської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту; визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,10 серії НОМЕР_1 від 25 лютого 2015 року, видане ОСОБА_2; скасувати рішення державного реєстратора від 28 листопада 2014 року №17576851 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,10га, кадастровий номер НОМЕР_2 за ОСОБА_2

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала і просила суд в задоволенні позову відмовити повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначила, що технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га в межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області була затверджена замовником (Черкаською районною державною адміністрацією) шляхом прийняття розпорядження № 28 від 13 лютого 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок» та передана на зберігання до архіву управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області.Правомірність та законність розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 28 від 13 лютого 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок» підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили. Станом на час розгляду справи розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року №28 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки» є чинним і таким, що відповідає вимогам закону. Після проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 та в межах Будиіценської сільської ради, за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області, яка затверджена розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 28 від 13 лютого 2014 року, розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 72 від 21 березня 2014 року було віднесено земельні ділянки, серед яких і земельна ділянка, передана ОСОБА_2, до категорії земель рекреаційного призначення. Жодної зміни цільового призначення земельних ділянок в межах Будищанської сільської ради, за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області не здійснювалося. Зазначила,що в матеріалах справи відсутній проект землеустрою про встановлення меж прибережної захисної смуги в межах спірної земельної ділянки та відсутні докази того, що земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_2) загальною площею 0,10 га, яка належить ОСОБА_2, розташована в прибережній захисній смузі. Зі змісту позовної заяви залишається незрозумілим, який саме порядок (для земель водного фонду чи для земель рекреаційного призначення) було порушено. Вважає, що така невідповідність у твердженнях позивача призводить до того, що прокурором у позовній заяві не визначено чітко тих підстав, які б свідчили про порушення інтересів держави.

Відповідач - представник Черкаської РДА в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується доказами, які міститься в матеріалах справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розпорядженням голови Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року № 28 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких і спірна, визначено вид угідь - «піски» та віднесено до земель загального користування.

Розпорядженням № 62 від 17 березня 2014 року виданого першим заступником голови Черкаської районної державної адміністрації надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, яка розташована в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту ОСОБА_2.

Розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації № 72 від 21 березня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 2,3 га в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту та безоплатно передано у власність земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва 24 громадянам, в тому числі і ОСОБА_2.

Рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції.

Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 25 лютого 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка загальною площею 6,5576 га, на якій розташована і ділянка, передана відповідачу ОСОБА_2, належить до виду угідь - «піски», згідно розпорядження № 28 від 13 лютого 2014 року виданого ЧРДА. Зі змісту матеріалів затвердженої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вбачається, що земельна ділянка перед виданням першого заступника голови Черкаської РДА відповідного розпорядження належала до земель загального користування, зайнятих штучними водосховищами.

Проте розпорядженням Черкаської РДА від 21.03.2014 року № 72 , спірна земельна ділянка віднесена до категорії земель рекреаційного призначення.

Ч. 1ст.20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів.

Таким чином, за результатами проведеної інвентаризації, якою встановлено вид угідь спірної земельної ділянки, встановлення цільового призначення земельної ділянки мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих Земельним кодексом повноважень.

Згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. Однак суд констатує, що вказаної процедури дотримано не було, так як в технічній документації відсутні всі необхідні погодження, про що свідчать відповіді на запити прокурора від відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА , управління містобудування та архітектури Черкаської ОДА, Черкаського обласного управління водних ресурсів, Управління екології та водних ресурсів.

Так, відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води для малих річок шириною 25 метрів.

Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

У відповідності ст. 61Земельного кодексу України заборонено здійснювати будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Як вбачається з довідки ДП «Черкаський інститут землеустрою» №200 від 18.03.2015 року та графічного відображення до неї, земельні ділянки, що виділені громадянам відповідно до розпорядження Черкаської РДА №72 від 21 березня 2014 року, в тому числі і земельна ділянка відповідача ОСОБА_2, знаходяться в прибережній захисній смузі р. Вільшанка.

Згідно ст. 88 Водного кодексу України землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1ст. 58 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідної технічної документації, землі які входять до прибережних захисних смуг є землями водного фонду, а тому зміна їх цільового призначення та передача у власність громадянам не допускається, зазначена правова позиція також міститься в ухвалі Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6- 16цс14.

Так, відповідно до правової позиції, згідно зі статтями19,20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

За змістом ч. 1, 2 ст.3, ст.4 ВК України, п. "а" ч. 1 ст.58, ч. ч. 1 ст.59, ст.60, ч. 1 ст.84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об'єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

За системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486(далі - Постанова № 486), Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року (далі - Наказ № 434), розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. 50 - 54 Закону України "Про землеустрій"), а населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином затвердження проекту та передача земельної ділянки у власність громадянам порушує вимоги земельного та водного законодавства в частині перебування таких земель у приватній власності та їх забудови, що є однією з самостійних підстав для визнання незаконним та скасування відповідного рішення.

Крім цього, в порушення вимог ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок відсутній висновок про його погодження або відмову в погодженні відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації.

Водночас, вказаною нормою передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається на погодження до структурних підрозділів районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури з питань містобудування та архітектури.

Дачний будинок - будинок, який використовується протягом року з метою позаміського відпочинку (визначення наведене в Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95).

Відповідно до п.п.3,7 ч. 1ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів.

ч. 1ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що об'єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов'язаного комплексного розміщення основних об'єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів. Об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об'ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об'єктів будівництва. За межами населеного пункту об'єкти містобудування визначаються відповідно до меж приміських зон, а також функціональних зон згідно містобудівної документації на регіональному рівні.

Тобто дачний будинок є об'єктом нерухомості, що передбачає необхідність його будівництва та попереднього планування такого будівництва. За таких обставин, необхідним було погодження на відведення спірної ділянки відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА, що, в свою чергу, пов'язано із відповідністю самого проекту відведення вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Черкаською РДА всупереч вимогам ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України не погоджено з відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації проект відведення земельних ділянок.

Згідно ч.2ст.19 Закону детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів. Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації. Відповідно ч.3,4 вказаної статті на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід'ємною частиною детального плану території; Детальний план території визначає: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; черговість та обсяги інженерної підготовки території; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об'єктів.

ч. 3ст. 25 Закону передбачає, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями.

Відповідно до ч. 3ст. 24 Закону у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Враховуючи зазначені норми Закону, надання земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту має передбачатись детальним планом території, що, в свою чергу, має узгоджуватись зі схемою планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів, яка на момент видання розпорядження, що оскаржуються, не розроблялась і не затверджувалась

У відповідності до п.6 Перехідних положень Закону до 1 січня 2015 року рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, приймають уповноважені органи містобудування та архітектури з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку.

Вказаною нормою законодавець надав термін для розробки і затвердження детальних планів відповідних територій. В такому випадку, як вбачається із норми, відведення ділянок має узгоджуватись із попередніми планувальними рішеннями, що передбачають при цьому можливість забудови відповідних ділянок.

Однак, будь-які розроблені та затверджені планувальні рішення, що передбачають відведення та забудову території Будищенської сільської ради за межами населеного пункту для потреб індивідуального дачного будівництва, відсутні.

Згідно листа відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА від 14.07.2014 року № 86 щодо надання інформації про наявність планувальних рішень, котрі передбачають здійснення індивідуального дачного будівництва на території Будищенської сільської ради за межами населеного пункту - документів із планувальних рішень за межами населеного пункту району не існувало і не існує наразі.

В листі з Управління містобудування та архітектури Черкаської ОДА від 21.07.2014 року №01-01-29/533 вказано, що планувальні рішення, що передбачають можливість здійснення індивідуального дачного будівництва на території Будищанської сільської ради Черкаського району при наявності могли б розглядатися на архітектурно-містобудівній раді при управлінні містобудування та архітектури Черкаської ОДА. Серед переліку питань, розглянутих на нарадах протягом 2005-2014 років, є планувальні рішення щодо розміщення культурно-оздоровчих комплексів з човниковими причалами на території Будищанської сільської ради.

В листі з Управління містобудування та архітектури від 29.02.2016 року № 01-01-24/179 зазначено, що протягом 2014-2015 років архітектурно-містобудівною радою при управлінні проекти детальних планів території для розміщення індивідуального дачного будівництва на території Будищанської сільської ради за межами населеного пункту не розглядалися.

При розробці проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність за рахунок земель які знаходяться в межах прибережної захисної смуги, необхідна наявність висновку Департаменту екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації.

Дана вимога узгоджується з ч.3 ст. 186-1 Земельного кодексу України, відповідно до якої проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 №434, яким зареєстровано «Порядок погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок» головною метою погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок є забезпечення дотримання вимог природоохоронного законодавства при набутті чи припиненні прав власників землі та землекористувачів на землю та сприяння формуванню екомережі.

У разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, законодавством передбачений механізм захисту від можливого шкідливого впливу на водні об'єкти з точки зору забезпечення збереження в комунальній або державній власності територій прибережних захисних смуг, межі яких не встановлені відповідними проектами із землеустрою. При цьому, варто зазначити,що прибережні захисні смуги встановлюються в силу самих положень закону (ipsoiure) і процедури відведення не вимагають(правова позиція щодо помилковості висновку про відсутність прибережної смуги за відсутності факту встановлення 11 за проектом землеустрою щодо її відведення та винесення смуги в натурі наведена Верховним Судом України в ухвалі від 21 травня 2014 року у справі №6-16цс14та Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 15 травня 2013 року в справі №К/9991/2280/1 1, від 27 листопада 2012 року у справі №К/9991/5237/12 ).

Згідно листа з Управління екології та природних ресурсів від 03.03.2016 року № 02/1174, документація із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва в адмінмежах Будищанської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту, станом на 03.03.2016 року не надходила. Департаментом та Управління висновки не надавалися.

Отже вимоги щодо необхідності погодження проекту землеустрою природоохоронним органом та вжиття ним заходів до збереження території, на якій має бути встановлено прибережну захисну смугу, дотримано не було.

Грубим порушенням є і затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких встановлено як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації.

Так, ч. 1ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок рекреаційного призначення, земель водного фонду. ч 2 та 5 ст.35 вказаного Закону встановлено, що висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки; реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи,без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

Вказані вимоги встановлені і Земельним кодексом України, зокрема, ч. 9 ст. 118 якого передбачає, що в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом орган місцевого самоврядування або державної влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих законом повноважень, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність виключно після отримання позитивного висновку такої експертизи.

Обов'язок щодо подання проекту для надання висновку експертизи встановлений ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, якою передбачено, що у разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст.58 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Весь масив земельних ділянок площею 12,5166 га, на якій розташована і ділянка, передана ОСОБА_2, перед виданням оскаржуваного розпорядження включав землі водного фонду.

Отже суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідачів з приводу того, що спірна земельна ділянка до прийняття розпорядження Черкаською РДА від 21.03.2014 року № 72 не була віднесена за категорією до земель рекреаційного призначення, а тому проект землеустрою щодо її відведення не потребував обов'язковій державній експертизі в порядку ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», оскільки вищевказана земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги р. Вільшанка, а тому як і до прийняття оскаржуваного розпорядження так і після, відноситься до земель водного фонду, і проект землеустрою щодо відведення підлягав державній експертизі.

Згідно з приписами ч. 3 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягав також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Відповідно до інформаційного листа Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 27.03.2015 року № 559 розпорядження ЧРДА від 21.03.2014 року № 72 прийнято з порушенням вимог ст.ст. 20,59,60,84,116,186-1 ЗК України, ст. 1.6 ВК України, ст. 9 ЗУ «Про державну землевпорядну експертизу», ст. 16 ЗУ «Про державний земельний кадастр».

Як вбачається з матеріалів справи передана у власність земельна ділянка знаходиться у межах Вільшанської захисної дамби. Відповідно до положень п. 2.5 Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації, затверджених наказом Мінюсту № 660/5 від 14 квітня 2013 року, такий об'єкт як дамба є нерухомим майном, оскільки вона нерозривно пов'язана із землею та її переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до пп. 1.9.18. Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затвердженої Держкоммістобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року № 252 - дамба вважається гідротехнічною спорудою.

п. в) ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки під гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами належать до земель водного фонду

Згідно ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам земельні ділянки із земель водного фонду можуть передаватися виключно на умовах оренди органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування і лише для розміщення та обслуговування гідротехнічних споруд.

Вільшанська захисна дамба як об'єкт нерухомості знаходиться у державній власності та перебуває на балансі Черкаського регіонального управління водних ресурсів.

Згідно листа з Черкаського обласного управління водних ресурсів від 02.04.2015 року №468/03/01.5-к щодо зміни лінії урізу води в р. Вільшанка, управління водних ресурсів зазначає, що для захисту від затоплення водами Кременчуцького водосховища населених пунктів і сільськогосподарських угідь, які розташовані в заплаві р. Вільшанка, побудована захисна дамба через яку насосною станцією здійснюється перекачування поверхневого стоку р. Вільшанка у Кременчуцьке водосховище.

Передавши у власність спірну земельну ділянку, на якій розташована частина Вільшанської захисної дамби, Черкаська РДА своїм розпорядження фактично передала ОСОБА_2 у власність частину гідротехнічної споруди.

ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки, у зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення та додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, а також письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Проте, погодження на відведення спірних земельних ділянок Черкаським регіональним відділом водних ресурсів не надавалось.

Твердження представника відповідача щодо відсутності документального підтвердження планувальних рішень; розташування спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги та щодо відсутності висновків територіального органу архітектури та містобудування є безпідставними і спростовуються інформаційними листами з відповідних установ, які містяться в матеріалах справи.

Крім того посилання представника відповідачів на те, що оскаржуване розпорядження Черкаської РДА № 28 від 13.02.2014 року було предметом судового розгляду, і відображено в рішенні про законність вищевказаного розпорядження, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки в даному судовому процесі розглядається вимога позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки.

Таким чином за наявності грубих та істотних порушень вимог закону при винесенні Черкаською РДА оспорюваного розпорядження №72 від 21 березня 2014 року, позовні вимоги прокурора, щодо визнання його незаконним та скасування, суд вважає законними та обґрунтованими.

Вимога прокурора, щодо скасування рішення державного реєстратора від 28 листопада 2014 року №17576851 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,10 га за кадастровим номером НОМЕР_2 за ОСОБА_2, також підлягає до задоволення, оскільки вказане рішення прийнято на підставі свідоцтва на право власності, яке відповідач отримала на підставі розпорядження, яке в судовому порядку визнане незаконним та скасоване.

Відповідно до ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Ст. 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.. Оскільки добросовісне набуття у розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є повернення майна із незаконного володіння. (Постанова Верховного Суду України в від 11 грудня 2012 року у справі № 3-65гс12)

Ч. 3 ст. 388 ЦК України встановлено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-92цс13 від 18 вересня 2013 року, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність держави, яка вибула з її володіння протиправно і шляхом вчинення незаконних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального кодекс України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 0,10 га, розташовану в адміністративних межах Будищанської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, орієнтована вартість якої становить 46 360,00 грн.

Визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,10 серії НОМЕР_1 від 25 лютого 2015 року, видане ОСОБА_2.

Скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції від 28 листопада 2014 року № 17576851 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,10 га, розташовану в адміністративних межах Будищанської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, за кадастровим номером НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 та Черкаської районної державної адміністрації на користь прокуратури Черкаської області (код за ) судовий збір у розмірі 5 600,00 грн. на банківський р/р 3751 в Державній казначейській службі України у м. Київ (МФО 820172) за кодом класифікації видатків бюджету - 2800, по 2800 грн. з кожного.

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр