ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 403/646/17

провадження № 22-ц/781/1030/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

при секретарі - Демешко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою селянського фермерського господарства «Роксолана» на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області в складі судді Годованця І.А. від 29 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до селянського фермерського господарства «Роксолана» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, -

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки, що розташована на території Сонцівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. 19 лютого 2015 року між нею та селянським фермерським господарством «Роксолана» укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендар зобов'язаний вносити орендодавцю орендну плату в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням індексів інфляції в строки до 31.12 поточного року. Відповідач орендну плату за 2015-2016 роки не сплатив, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 19 348,90 грн. Також умовами договору передбачені сплата пені у розмірі 0,5 % у разі невнесення орендної плати у встановлені договором строки, що становить 3448,40 грн. Посилаючись на те, що відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов'язання за договором, а саме не вноситься орендна плата, просила договір оренди землі укладений між ними розірвати та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі та пеню.

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про систематичну несплату відповідачем орендної плати та необґрунтованого розірвав договір оренди землі, оскільки 12 вересня 2013 року позивачу була видана позика в розмірі 62 000 грн., яку вона зобов'язалася погашати шляхом утримання орендної плати, нарахованої їй за користування земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № 244 площею 6,7666 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на Сонцівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 21 червня 2013 року /а.с. 6/.

19 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та селянським фермерським господарством «Роксолана» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 49 років /а.с.8/.

Відповідно до п.п.9,10,11 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошові формі та розмірі 5% від нормативної грошової оцінки в сумі 8182,64 з коефіцієнтом 3,20;1,756; 1,249. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції та вноситься до 31 грудня щорічно.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначення цим договором, справляється пеня у розмірі 0,05% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.14 Договору).

Згідно наведеного у позовній заяві розрахунку заборгованості, заборгованість по орендній платі за 2015-2016 роки складає 19 348,90 грн. та 3 448,40 грн. - пеня, що відповідачем не оспорюється.

На підтвердження відсутності заборгованості по орендній платі, відповідач надав копію заяви ОСОБА_1 від 12.09.2013 року, в якій просить надати їй позики у сумі 62 000 грн. погашення якої здійснювати шляхом утримання 100% орендної плати належної їй за земельній пай та копію видатного касового ордеру від 12.09.2013 року про отримання позивачем зазначеної суми коштів/а.с. 73, 74/.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивач отримала кошти в розмірі 62 000 грн. в рахунок позики ще до укладення договору оренди землі, а саме 12.09.2013 року.

Умовами договору оренди від 19.02.2015 року даний факт не був обумовлений. Відповідно, встановлений договором оренди землі порядок сплати орендної плати не передбачав зарахування цих коштів в рахунок сплати позики.

Таким чином, правовідносини між сторонами, що склались з приводу позики в розмірі 62 000 грн., і виконання сторонами договору оренди від 19.02.2015 року ніяким чином між собою не пов'язані, тому доводи відповідача є безпідставними.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правильно відхилив надані відповідачем докази та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Враховуючи вище викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на їх законність не впливають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу селянського фермерського господарства «Роксолана» залишити без задоволення.

Рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 31.07.2018 року.

Головуючий:

Судді: