__________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/6325/18
Провадження № 2/520/4809/18
УХВАЛА

13.06.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23 травня 2018 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на свою користь заборгованості за договором позики в сумі 148000 гривень 00 копійок, посилаючись на не виконання відповідачем зобовязань за договором позики від 28 листопада 2017 року.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно з отриманою судом довідкою з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 12.06.1996 року за адресою: Одеська область, Арцизький район, с. Теплиця.

У звязку з чим, суддею встановлено, що зареєстроване місце мешкання відповідача по справі територіально розташовано на території Арцизького району Одеської області, що територіально не відноситься до території Київського району міста Одеси.

Згідно з ч. 1 ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &lт;…&? ; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням наявних в матеріалах справи відомостей про місце реєстрації відповідача поза межами Київського району міста Одеси, а саме за адресою: Одеська область, Арцизський район, с. Теплиця, що територіально відноситься до Арцизького району Одеської області, суддею встановлено, що справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Крім того, суд також зазначає, що 05 червня 2018 року на адресу Київського районного суду міста Одеси надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду на підставі ст. 257 ЦПК України.

Так, у відповідності до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо зокрема позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Статтею 210 ЦПК України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

У відповідності до ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом пяти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу, про що постановляє ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Отже з аналізу вищевказаних норм закону вбачається, що початком розгляду справи по суті є день після закінчення встановленого строку для проведення підготовчого судового засідання, або з дня закриття підготовчого провадження, яке в свою чергу розпочинається після відкриття провадження по справі.

Залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України можливе лише до початку розгляду справи по суті у справі в якій провадження по справі відкрито.

Частиною 4 статті 185 ЦПК України передбачено зокрема право позивача до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду заяву про відкликання позовної заяви, за наслідком якої заява повертається позивачеві до відкриття провадження по справі.

На підставі вищевикладеного, оскільки провадження в цій справі судом не відкрито, суд позбавлений можливості розглянути заяву позивача про залишення позову без розгляду, а заява про відкликання позовної заяви до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі до суду від позивача не надходила.

Зважаючи на вищевикладене, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, повинно бути передано на розгляд Арцизького районного суду Одеської області, відповідно до вимог п.1. ч.1ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу №520/6325/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за підсудністю до Арцизького районного суду Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.