Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2483/15-ц
Провадження №: 2/332/435/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
16.06.2015р. ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 08 серпня 2014 р. між ПАТ "ВБР" та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № МКЕХР.173243.003 відповідно до п.п. 1.1-1.4 кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень 00 коп.) на споживчі цілі, строком до 05.02.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних. А відповідач зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.4. Кредитного договору.
Ухвалою суду від 04.04.18р. до участі в справі залучено в якості позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (а.с.143-144) як правонаступника первісного позивача. В подальшому, ухвалою суду від 17.04.2018р. первісний позивач був виключений зі складу позивачів пол. Цій справі.
Представник позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без нього та позов задовольнити.
Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечували та пояснили, що платежі не здійснювали у звязку із ліквідацією банку, просили в позові відмовити.
Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши всі надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 серпня 2014 р. між ПАТ "ВБР" та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № МКЕХР.173243.003 відповідно до п.п. 1.1-1.4 кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень 00 коп.) на споживчі цілі, строком до 05.02.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних. А відповідач зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.4. Кредитного договору (а.с.6-7).
В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № МКЕХР. 173243.003 від 08 серпня 2014 р. між Позивачем, Відповідачем-1 та Гасанов Нахметулла Аліфарман огли було укладено договір поруки № РХ029031.173258.003 від 08.08.2015 року, згідно якого Відповідач-2 зобов'язується відповідати перед Позивачем за виконання Відповідачем-1 зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначним кредитним договором. Згідно п. 4 договору поруки у випадку невиконання Відповідачем-1 будь-якого зобов'язання за кредитним договором, Відповідач-1 та Відповідач-2 відповідають перед Позивачем, як солідарні Боржники (а.с. 10).
Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а Кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Банк виконав свої обов'язки згідно Кредитного договору № МКЕХР. 173243.003 від 08 серпня 2014 року у повному обсязі, про що свідчить Заява на видачу готівки № 437486 від 08.08.2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає негайному виконанню у цей строк (термін)
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства.
Однак. Відповідач свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором, не виконує, а саме:
Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору Відповідач зобовязаний сплачувати проценти щомісяця 1-го по 5-те число кожного місяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику проценти в розмірі подвійної відсоткової ставки зазначеної в п. 1.1.3 кредитного договору від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідач припинив сплату процентів, у зв'язку з чим, прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 04.06.2015 року становить 2 991.01грн.
Відповідно до п. 2.4. 2.5 Кредитного договору Позичальник погашає кредит згідно графіку погашення який є невід"ємною частиною Кредитного договору, кожного місяця. Але, Відповідач припинив погашати основний борг, у звязку з чим, станом на 04.06.2015 р. прострочена заборгованість по сплаті кредиту становить 11 365,80 грн.
Відповідно до п. 6.3 кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом Банк має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 0.5 % від суми прострочення заборгованості за кожен день прострочення. Так, станом на 04.06.2015 р. сума пені становить 1595,89 грн.
Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель солідарно відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. Відповідно до п.2. ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник , включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
- поточна заборгованість по тілу кредиту 37 284,57 грн. (тридцять сім тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 57 коп.);
- прострочена заборгованість по тілу кредиту 11 365,80 грн. (одинадцять тисяч триста шістдесят п'ять гривень 80 коп.);
- поточна заборгованість за процентами 714,93 грн. (сімсот чотирнадцять гривень93коп.);
- прострочена заборгованість за процентами 2 991,01 грн. (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто одна гривня 01 коп);
- заборгованість по комісії 2 800,00 грн. (дві тисячі вісімсот гривень 00 коп..);
- сума пені 1 595, 89 грн. (одна тисяча п'ятсот дев'яносто п'ять гривень 89 коп.);
- сума штрафу 3 834,67 грн. (три тисячі вісімсот тридцять чотири гривні 67 коп.).
Останній платіж було зроблено 28.02.15р., що підтверджується розрахунком (а.с.3оборот), до суду позов надійшов 10.06.15р., тобто в межах строків позовної давності.
Разом з цим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу на суму 3834,67 грн. не підлягають задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-273, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у розмірі по 283 грн. в дохід держави з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2018 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік