Справа № 344/5860/18
Провадження № 2/344/2996/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. У даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, (уповноважений власник), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (матір), ОСОБА_5 (батько), ОСОБА_6 (сестра), та ОСОБА_2 (колишній чаловік), який зареєстрований у даній квартирі з 21.04.2004 року по теперішній час. Зазначає, що 14.04.2018 року вона звернулась до ОСОБА_2 та його представника по довіреності ОСОБА_7 (оскільки відповідач перебуває за кордоном) з проханням добровільно виписатись із належної позивачу квартири, однак дане прохання було проігноровано. 23.04.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, та у даній квартирі відповідач не проживає. У зв'язку з цим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але враховуються за відповідача, що порушує права позивача. Оскільки ОСОБА_8 не є членом сім'ї позивача, не проживає разом з нею у даній квартирі, не веде спільного господарства з нею з 2012 року, тому позивач вважає, що у неї є всі правові підстави як власника квартири вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності належним житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування даним приміщенням. На підставі наведенного просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності належним позивачу житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою по вул. Пулюя, 40/10 в м. Івано-Франківськ.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися, представник позивача суду подала заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, суду подала відзив (а.с.24-25), в якому з приводу предмету спору та його вирішення повністю поклалась на розсуд суду, та просила розглянути справу за відсутності сторони відповідача.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.01.1997 року, ОСОБА_1 являється власником квартири № 40, що знаходиться в м. Івано-Франківськ по вул. Пулюя, 10, що підтверджується також і копією свідоцтва про зміну імені (а.с.5,6).

Відповідно до копії Довідки №02-02/1194 про зареєстрованих осіб, виданої 18.04.2018 року КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, 21.12.1981р.н. (власник), ОСОБА_3, 02.12.2004р.н. (дочка), ОСОБА_4, 01.01.1961р.н. (матір), ОСОБА_5, 01.10.1959р.н. (батько), ОСОБА_6, 20.07.1990р.н. (сестра), та ОСОБА_2, 16.09.1980р.н. (чоловік) (а.с.7), що також підтверджується копією будинкової книги (а.с.8-10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що сторонами не оспорюється.

Квартира за адресою: м. Івано-Франківськ вул. Пулюя, 10/40 складається з двох кімнат, загальною площею 44,5кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.11-12).

Відповідно дост.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідност. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

14.04.2018 року позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 та його представнику було надіслано прохання щодо добровільного вирішення питання зняття з реєстраційного обліку у вказаній квартирі відповідача (а.с.13).

Представник відповідача у відзиві з приводу предмету спору та його вирішення повністю поклалась на розсуд суду, вказала, що відповідач перебуває за кордоном, а тому не міг фізично добровільно знятись з реєстрації у даній квартирі, жодних перешкод у здійсненні права користування чи права власності житлом позивачу відповідач не вчиняє, та представник відповідача не отримувала особисто жодного листа від позивача про врегулювання спору в позасудовому порядку. Крім цього вказала, що позивач з дочкою проживають в іншій квартирі, в яку вони разом з з відповідачем та дочкою переїхали у 2007 році. Позивачем не заперечувалось при наданні відповіді на звернення представника про врегулювання питання переоформлення правовстановлюючих документів на право власності на належну ОСОБА_2 квартиру по вул. Нова, 19а/ 62 в м. Івано-Франківськ на доньку ОСОБА_3, про що було долучено копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та копію листа з пропозицією переоформлення права власності (а.с.29,30).

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача ОСОБА_2, який понад рік не проживає за вказаною адресою. Домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власником та відповідачем не було.

Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №40 в будинку № 10 по вул. Пулюя в м. Івано-Франківськ.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст. ст. 29, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 40 по вул. Пулюя, 10 в м. Івано-Франківськ.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 02 липня 2018 року.