Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 333/6703/17 Головуючий у 1 інстанції: Ярошенко А.Г.
№ 22-ц/778/2292/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він разом зі своїм братом ОСОБА_4, рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь, на території Запорізького району Запорізької області, потрапили у ДТП. Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_5, не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Чері-Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням його брата - ОСОБА_4, який рухався у зустрічному йому транспорті разом.

Своїми діями водій ОСОБА_5, відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 року, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди його брат ОСОБА_4 помер, а він отримав чисельні тілесні ушкодження та зазнав сильного душевного хвилювання. Та в подальшому душевні страждання після смерті та поховання рідного брата.

Працівник ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» - ОСОБА_5, виконуючи свої службові обов'язки, відповідно до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 року - винний у скоєнні злочину. Таким чином він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_5 позивачу завдав моральну шкоду, яка виявляється в наступному:

Після ДТП позивач отримав струс головного мозку, забої, садини м'яких тканин голови, нижніх кінцівок. Забити рана м'яких тканин в області акулової дуги справа. Перелом правої скулової дуги.

Все це призвело до сильного психологічного, морального страждання, постійно пригніченого стану, психологічного дискомфорту, страждань. Адже, потрапивши у ДТП він відчував сильний фізичний біль, позивача було госпіталізовано до лікарні. Під час перебування на лікарняному витрачав кошти на придбання ліків. Стан здоров'я до теперішнього не нормалізувався, остаточно не поліпшився, він періодично відчуває сильний головний біль, турбують запаморочення. Порушився його звичний устрій життя. По сьогоднішній день перебуває у пригніченому стані, адже брата йому вже ніхто не поверне. Часто перед очима постає жахлива картина ДТП та його наслідки, померлий брат, похорони. Всі ці фактори впливають на його психологічний стан, та не дають радіти життю.

03.10.2017 року він звернувся до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс», оскільки ОСОБА_5 є працівником даного підприємства з претензією, в якій пропонував вирішити питання відшкодування матеріальної шкоди без звернення до суду шляхом сплати йому моральної шкоди.

Претензію ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» отримали 05.10.2017 року, що підтверджується поштовим чеком про відправку листа та повідомленням про отримання. Але в добровільному порядку моральна шкода не відшкодована.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» на свою користь 30 000 грн. моральної шкоди та судові витрати в розмірі 3000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що ступінь його моральних страждань є надмірною з огляду на те, що він зазнав фізичного болю, страждань від втрати брата, який загинув внаслідок ДТП, пошкоджене його майно, змінений звичайний уклад життя і все це у сукупності дає підстави вважати, що йому завдана суттєва моральна шкода.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. 08.01.2016 року, разом зі своїм братом ОСОБА_4, рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь, на території Запорізького району Запорізької області, потрапили у ДТП. Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_5, не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Чері-Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

Своїми діями водій ОСОБА_5, відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 року, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди брат позивача ОСОБА_4 помер, а позивач отримав чисельні тілесні ушкодження та зазнав сильного душевного хвилювання, та в подальшому душевні страждання після смерті та поховання рідного брата.

Також судом першої інстанції встановлено, що водій, який був винуватим у скоєнні ДТП, був працівником ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» Вироком суду підтверджено, що він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 286 КК України, та завдав позивачеві моральну шкоду.

У оскаржуваному судовому рішенні, суд першої інстанції зазначив, що моральна шкода полягає у тому, що після ДТП позивач отримав струс головного мозку, забої, ушкодження м'яких тканин голови, нижніх кінцівок, забиту рану м'яких тканин в області акулової дуги справа, перелом правої скулової дуги.

При цьому суд першої інстанції констатував, що все це призвело до сильного психологічного, морального страждання, постійно пригніченого стану, психологічного дискомфорту, страждань, відчуття сильного фізичного болю, стаціонарного лікування. Крім того, порушений звичний устрій життя позивача, що зумовлено втратою близької людини, пригніченням та неможливістю позбутися згадувань про жахливу картину ДТП та смерть брата.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правильно послався на положення ст. 1167 та 23 ЦК та визначив обов'язок відповідача відповідати за завдану моральну шкоду, дійшов правильного висновку про наявність моральної шкоди.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи з цих роз'яснень, суд першої інстанції зробив висновок, що травми отримані під час ДТП відносяться до завдання шкоди здоров'ю, відповідно всі витрати на лікування, які поніс позивач, не відносяться до моральної шкоди.

Такий висновок не ґрунтується ані на законі, ані на фактичних обставинах справи.

Адже позивач послався на завдання йому тілесних ушкоджень, мотивуючи ступінь моральних страждань від фізичного болю, неможливості тривалий час відновити здоров'я, тривале лікування тощо, що безсумнівно свідчить про високий ступінь моральних страждань.

З урахуванням обставин справи та наданих позивачем доводів на обґрунтування завданої моральної шкоди, судова колегія вважає, що позивачем визначений розмір моральної шкоди у сумі 30000 гр. з дотриманням правил розумності та справедливості.

Наявність моральної шкоди, завданої смертю близької людини під час ДТП у присутності позивача, завдавання йому суттєвих тілесних ушкоджень, пошкодження транспортного засобу та морально-психологічні наслідки події ДТП не викликають сумнів.

Судова колегія вважає безсумнівно доведеним факт наявності моральної шкоди, визначеної позивачем у розмірі 30 000 гр., а тому оскаржуване рішення підлягає зміні з ухваленням нового про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2018 року по цій справі змінити.

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» (71635, Запорізька область, Василівський район, с. Балки, вул. Каховська, 26-а) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.(тридцять тисяч гр.).

У іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27.07.2018 р.

Головуючий:

Судді: