Справа № 375/1830/17
Провадження № 2/375/92/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 Рокитнянський Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що вона з відповідачем з 25.09.2010 по 01.03.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого з відповідача на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 03.12.2015 мають стягуватися, починаючи з 19.11.2015, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500.00 грн.. 06.04.2016 нею подано до Рокитнянського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області заяву про примусове виконання вказаного судового рішення, на підставі якої 07.04.2016 державним виконавцем цього відділу ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 50745548. Позаяк, відповідач систематично порушує строки сплати аліментів, сплачуючи їх один раз у три-пять місяців, а не щомісячно.

Просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2015 по листопад 2017 у сумі 3193.00 грн..

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за викладених у позові обставин і підстав та просила його задовольнити. Також суду пояснила, що обставини нерегулярної сплати відповідачем сплати аліментів підтверджуються доданими до позовної заяви копіями письмових повідомлень до поштового переказу та розрахунком державного виконавця про заборгованість по аліментах.

Відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів на момент звернення позивачу до суду із позовом. Таку свою позицію обґрунтовує положеннями ст.196 СК України.

Також пояснив суду, що умислу на ухилення від сплати аліментів у нього не було і він сплачував останні по мірі можливості хоча і невчасно.

Вважає, що з огляду на поданий позивачем розрахунок пені, остання, як така, відсутня, у звязку і з чим відсутня і пеня.

Заслухавши у судовому засіданні сторін спору, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Рокитнянському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області знаходиться виданий 15.01.2016 Рокитнянським районним судом Київської області виконавчий лист № 375/1590/15ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, боржником рішення суду належним чином до листопада 2017 не виконувалося, а саме аліменти сплачувалися нерегулярно, що спричиняло заборгованість в окремі періоди часу. Так, починаючи з 19.11.2015 до листопада 2017, ним було сплачено аліменти: 3000.00 грн. 13.05.2016, 700.00 грн. 25.07.2016, 2000.00 грн. 29.12.2016, 1500.00 грн. 29.03.2017, 2500.00 грн. 28.08.2017, 1000.00 грн. 17.11.2017. Окрім того, ним було сплачено аліменти в сумі 1000.00 грн. 18.02.2016, проте останні позивач (стягувач) не отримала і вони були повернуті відповідачу.

Вказані обставини спору визнаються сторонами, і що вони підтвердили у своїх поясненнях у судовому засіданні, у суду відсутній сумнів щодо їх достовірності та добровільності їх визнання, а тому вони відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 13 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та учасниками справи.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із сімейних відносин та мають регулюватися положеннями глави 15 Сімейного кодексу України, а саме статті 196 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням встановленої у судовому засіданні обставини фактичної сплати та отриманням стягувачем аліментів 13.05.2016, навіть враховуючи визнану учасниками справи обставину намагання ОСОБА_2 сплатити 18.02.2016 шляхом поштового переказу аліменти на користь позивача у справі, які були йому у послідуючому повернуті, суд вважає правильним розрахунок позивачем пені за період з листопада 2015 по квітень 2016 і вірним розрахунком останньої за травень місяць 2016 має бути сума 36.00 грн.. (сума аліментів до сплати за листопад 2015 квітень 2016 = 2700.00 грн.; 3000.00 грн. 2700.00 грн. = 300.00 грн., які переходять на травень і таким чином заборгованою за травень з огляду на слідуючий платіж 25.07.2016, є сума 200.00 грн.; 300.00 грн. : 100% х 18 дн. (період прострочення з 14 по 31 травня 2016) = 36.00). Нарахування пені за інші періоди часу, окрім за період з вересня по листопад 2017, суд також вважає обґрунтованими.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на загальну суму 2645.00 грн..

Доводи відповідача з посиланням на невідповідність вимог позову положенням ст.196 СК України не заслуговують на увагу суду, оскільки на переконання суду відповідач невірно їх тлумачить на свою користь, тоді як прострочення сплати аліментів у певні періоди часу мало місце і що визнав у судовому засіданні сам відповідач.

В рахунок відшкодування понесених позивачем витрат по оплаті судового збору на користь останнього у відповідності до положень ст.141 ЦПК України має бути стягнуто з відповідача 529.90 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, код платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, код платника податків НОМЕР_2, пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 2645.00 грн..

У задоволенні решти частин позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 529.90 грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне обгрунтування рішення виготовлено 02.05.2018

Суддя О.Литвин

Рішення набрало законної сили «_____»_______________20___