РІШЕННЯ

іменем України

26 квітня 2018 рокуСправа №451/211/17
Провадження № 2/451/43/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представників - позивача ОСОБА_1

- третьої особи Половецької сільської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Радехівська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Половецької сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_3, відповідно до вимог якої, просить заповіт від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, посвідчений 29 лютого 2016 року секретарем виконавчого комітету Половецької сільської ради Радехівського району Львівської області, визнати недійсним.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що 25 березня 2016 року померла її мама - ОСОБА_5, яка постійно проживала у будинку по вулиці Млинівка,43 у с.Полове Радехівського району.

Померла на протязі останніх 10 років тяжко хворіла і в останні місці свого життя сильно ослабла, була прикутою до ліжка у зв'язку із сильними болями у серці та спині. У силу поважного віку майже нічого не бачила, не могла читати та ледь говорила.

Відповідно, у зв'язку із станом здоровя матері, позивач була вимушена постійно здійснювати догляд за нею та окрім неї, догляд також здійснювала ОСОБА_6, яка постійно проживала у будинку мами.

У подальшому, оскільки і у позивачки погіршився стан здоровя, остання з лютого 2016 року вимушена була переїхати на проживання і лікування у інший населений пункт, а доглядати матір залишилась її сестра ОСОБА_6.

25 березня 2016 року ОСОБА_5 померла.

Після смерті матері ОСОБА_4 сестра позивача та відповідач, повідомила, щодо необхідності звернутись до державного нотаріуса для написання заяви про відмову від прийняття обов'язкової частки у спадщині.

Прибувши до нотаріуса, я довідалась, що на ім'я відповідача моєю матір'ю 29.02.2016 року було складено заповіт, який був посвідчений секретарем Половецької сільської ради і згідно якого, матір заповіла усе своє майно лише їй.

Наголошує, що у 2014 році матір уже склала заповіт, після чого її самопочуття суттєво погіршилось і вона не пам'ятала, що робила.

Вже після смерті матері, позивач довідавшись про наявність заповіту, з'ясувала, що коли вона виїхала в інший населений пункт на лікування, відповідачка, приїхала до матері і навіяла їй думку про те, що вона покинула її у найтяжчу хвилину життя, тобто шляхом обману, змусила матір скласти оспорюваний заповіт.

Також зазначає, що на час складання заповіту, матір перебувала у психологічно важкому та пригніченому стані і за таких обставин не могла керувати своїми діями.

Із посиланням на норми матеріального права та судову практику, позов просить задоволити, визнавши оскаржуваний заповіт недійсним.

Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги підтримали та виклали свої обґрунтування аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.2-3).

Окрім цього позивач наголосила, що із-за стану здоровя, ОСОБА_5 на момент посвідчення заповіту самостійно пересуватися не могла, а тому і не могла такий підписати в приміщенні сільської ради. Також, заповіт фактично посвідчувався у будинку, де мама проживала у неділю 28.02.2016 року, а не 29.02.2016 року.

Також і представник позивача наголосив, що заповіт складався не в приміщенні сільської ради, однак в такому відсутнє посилання на місце його посвідчення. Вважає, що і дата вчинення секретарем дії, вказана у заповіті не відповідає фактичній даті підписання такого. Окрім цього, секретарем виконкому було завчасу підготовлено проект заповіту, а не складався такий безпосередньо за участі спадкодавця. У цілому ж вказує на те, що заповіт не відповідає волі заповідача.

Позов просять задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та показала, що ОСОБА_5 ще у 2000 році склала перший заповіт, яким усі свої майнові та немайнові права заповіла їй та у подальшому завжди зазначала, що мала намір усунути від спадкування ОСОБА_3. 25.02.2016 року вона приїхала до мами з метою її доглядати і остання розказувала їй, що позивач її ображала та била. Дальше, до мами на її запрошення прийшла секретар виконкому сільської ради і в її присутності мама сказала, що має намір заповісти усе своє майно їй ОСОБА_4. На наступний день, у неділю, секретар приїхала до мами та привезла видрукуваний заповіт, який зачитала мамі і при цьому, окрім неї, були також присутні ОСОБА_7 і ОСОБА_8. Вона ж, у понеділок оплатила суму державного мита та квитанцію про оплату такого, віддала у сільську раду.

Представники третіх осіб Радехівської державної нотаріальної контори та Половецької сільської ради Радехівського району у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та про причини, що унеможливили їх прибуття до суду, не повідомили.

У подальшому, представник Половецької сільської ради Радехівського району скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.91).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що не пригадуючи точного дня, у першій половині дня в неділю, вона приїхала до ОСОБА_5, яка була її стрієчною сестрою. ОСОБА_5 лежала на ліжку і секретар сільської ради пояснила всім присутнім, що посвідчується заповіт, на що заповідач сказала, що все їй зрозуміло і напис в заповіті вчинила сама.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що є рідною сестрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Так, 28.02.2016 року вона розмовляла із мамою ОСОБА_5 по телефону і така спілкувалася із нею цілком адекватно.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що не пригадуючи дати, у неділю між 14 та 15 годинами, у лютому 2016 року він заїхав до ОСОБА_5, яка була його бабою. У кімнаті будинку ОСОБА_5 лежала на ліжку і, окрім нього, при цьому були присутні ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Із секретарем сільської ради попередньо ніхто не говорив і вона прочитала заповіт, який мала готовий із собою та, який баба у подальшому підписала.

Вислухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Із копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 вбачається, що така померла 25 березня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис №03 (а.с.8).

Піддавши аналізу обставини, викладені у заповіті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, що посвідчений 29 лютого 2016 року секретарем виконавчого комітету Половецької сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.6), суд констатує, що такий викладений у друкованому вигляді, із зазначенням напису та підпису заповідача.

Із копії квитанції про сплату державного мита №49 вбачається, що 29.02.2016 року ОСОБА_5 сплачено державне мито в розмірі 0,85грн. (а.с.92).

Відповідно до даних, викладених у копіях з Книги реєстрації нотаріальних дій та алфавітної книги обліку заповітів, наданих Половецькою сільської радою вбачається, що 29.02.2016 року вчинено відповідні записи про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_5 (а.с.94-96).

Так, згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У розумінні вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повного Цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251- 1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

У розумінні вимог статті 1251 ЦК України, з підстав відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право на предявлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою, особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним.

Порядок вчинення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування визначено Порядком вчинення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування який затверджений наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року №3306/5 (надалі Порядок).

Згідно п.1.4 вищевказаного Порядку, вбачається, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Судом встановлено і беззаперечно визначаться із наведених вище письмових доказів та показів свідків, що секретар Половецької сільської ради до ОСОБА_5 прийшла із попередньо заготовленим примірником заповіту.

Окрім цього, згідно п.2.2. розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування, нотаріальні дії органами місцевого самоврядування вчиняються після їх плати в день подачі усіх документів.

Як було зазначено судом вище, сплата суми державного мита була проведена 29.02.2016 року (а.с.92).

Більше того, у судовому засіданні доведено та визнано відповідачем, що посвідчення спірного заповіту здійснювалося у вихідний день неділю 28.02.2016 року у будинковолодінні, належному ОСОБА_5.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У розумінні вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Заповіт від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, посвідчений 29 лютого 2016 року секретарем виконавчого комітету Половецької сільської ради Радехівського району Львівської області, визнати недійсним.

Стягнути із ОСОБА_4, зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м.Червоноград, вул.Сокальска,28а/43 640 гривень понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.05.2018 року.

ГоловуючийОСОБА_10