ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/797/18
Провадження № 2/210/922/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)»про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходяться житловий будинок та господарські споруди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належить: 1/2 (одна друга) частина житлового будинку загальною площею 110,6 м.кв. в тому числі житловою 48,4 м.кв., що на технічному плані позначений під літерою «А-1» та є окремою квартирою №1,2 загальною площею 54,8 м.кв. в тому числі житловою - 25,6 м.кв.; огорожа, що на технічному плані позначена під номером 1-4; вимощення, що на технічному плані позначена під номером III; водоколонка, що на технічному плані позначена під номером І,ІІ. Інша частина вказаного житлового будинку належить державі та перебуває у оперативному управлінні (на балансі) у третьої особи та складається з двох окремих однокімнатних квартир, зокрема: квартира під номером 3, що є 1/4 (одною четвертою) частиною житлового будинку загальною площею 110,6 м.кв. в тому числі житловою 48,4 м.кв., що на технічному плані позначений під літерою «А-1»; квартира під номером 4, що є 1/4 (одною четвертою) частиною житлового будинку загальною площею 110,6 м.кв. в тому числі житловою 48,4 м.кв., що на технічному плані позначений під літерою «А-1».

Зазначене майно знаходиться у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, по вулиці Олексія Щербака, будинок під номером 2 (два). Виходячи із вказаного слідує, що житловий будинок належить на праві спільної часткової власності позивачу та державі із встановленням порядку його користуванням, внаслідок чого, фактично утворилось чотири квартири під різними номерами. Двома з цих квартир під номерами 1 та 2 користується позивач, а іншими двома - Криворізька виправна колонія (№80). Під житловим будинком знаходиться земельна ділянка розміром 0,2736 Га, яка була виділена саме для будівництва та обслуговування цього житлової будинку. Але ця земельна ділянка не була в подальшому поділена між власниками, порядку користування цією земельною ділянкою такс встановлено не було. Отже, в звязку з тим, що позивач набув у власність в порядку спадкування 1/2 частку житлового будинку, до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщена його частка житла, та земельною ділянкою, яка необхідна для його обслуговування.

Однак, земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинок не була поділена між позивачем та відповідачами в порядку передбаченому чинним законодавством України, а також між цими особами не був встановлений порядок користування нею.

Таким чином, не зважаючи на те, що житловий будинок належить позивачу та відповідачам на праві спільної власності, із визначенням часток, а також встановлено порядок його користування, земельна ділянка фактично - знаходиться у спільному користуванні вказаних осіб.

Проте, на момент набуття позивачем у власність 1/2 частки жилого будинку, вздовж земельної ділянки був збудований паркан, який відокремлює його частину майна і фактично утворює дві земельні ділянки, якими користується позивач та відповідачі.

Однак, та частина земельної ділянки, якою користується позивач, менша ніж земельна ділянка, яка знаходиться у фактичному користуванні відповідачів. Тому позивач вважає, що його право на частину земельної ділянки, яка пропорційна часткам в житловому будинку, що необхідна йому для обслуговування житла, - порушено відповідачами. На сьогоднішній день, позивач, у відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України, вирішив безоплатно приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться під його 1/2 частиною житлового будинку для її цільового використання, тобто для обслуговування житлового будинку. Проте, позивач позбавлений можливості оформити у встановленому законом порядку право на користування спірною земельною ділянкою та приватизувати її. Таким чином, між сторонами виник цивільний спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку. У звязку з цим, позивач вимушений звернутись до суду для визначення меж та розміру земельної ділянки, на якій розташована його 1/2 частка житлового будинку, якою він фактично має право користуватись з метою обслуговування свого житла.

Сторони у справі в судове засідання не викликались.

Крім того, учасники справи не скористались правом подати клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін, у звязку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем-1 був наданий відзив на позов. Так, у поданому, в строки та за встановленими правилами, відзиві відповідач зазначає, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина пята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Таким чином, в матеріалах справи мають бути або договір про порядок користування земельною ділянкою, або будівельно-технічна експертиза з декількома можливими варіантами поділу земельної ділянки. Проте такі документи в матеріалах даної справи відсутні, що унеможливлює в судовому порядку визначити порядок користування спірною земельною ділянкою.

У своїй позовній заяві позивач стверджує, що виконавчий комітет Криворізької міської ради чинить перешкоди у реалізації його права на приватизацію земельної ділянки, на якій розташована 14 частина домоволодіння по вул. Олеся Щербака, 2. Проте, дане твердження не відповідає дійсності. За результатами розгляду справи просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач-2 відзив на позовну заяву не надав. Крім того, надав пояснення на позовну заяву, що не відповідають вимогам, встановленим для надання відзиву на позовну заяву.

Суд, приймаючи рішення за даним позовом, виходить з наступного:

Як видно з позовних вимог, позивач просить визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок під №2, що знаходиться у м. Кривому Розі Дніпропетровської області по вулиці О. Щербака, виділивши йому в користування 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,10 Га, на якій розташована його 1/2 частина житлового будинку , загальною площею 110,6 м. кв, в тому числі житловою 48,4 м.кв.

Вказані вимоги є єдиними вимогами, які містяться у прохальній частині позовної заяви, що міститься в матеріалах справи.

Інші позовні вимоги відсутні.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Таким чином, виходячи з формулювання позовних вимог, зазначених у позовній заяві, та вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд доходить до висновку, що предметом позову у даному випадку слід вважати виключно визначення порядку користування земельною ділянкою шляхом встановлення часток у праві спільного користування земельною ділянкою.

При цьому суд не встановлює жодного іншого питання чи факту, які є похідними чи пов'язаними з питанням встановлення таких часток, як-то: виділення часток в натурі, встановлення їх меж, права власності, тощо, оскільки доходить до висновку, що такі питання явно виходять за межі визначених позивачем позовних вимог, і, отже, не можуть бути вирішені у даному судовому провадженні, а можуть бути предметом іншого судового розгляду за наявності до того відповідних підстав.

Оцінюючи з вищевикладеної точки зору позицію відповідача-1, викладену ним у заяві по суті спору (відзиві), суд зазначає, що викладені у ній заперечення (розділ 1 Відзиву) не можуть бути прийняті до уваги у повному обсязі, оскільки, фактично, стосуються питань, які могли б бути прийняті до уваги судом при вирішенні питань про виділення часток земельної ділянки в натурі, встановлення її фактичних меж, тощо.

При вирішення вказаних питань посилання відповідача-1 на відсутність будівельно-технічної експертизи, варіантів розділу ділянки і т.і. дійсно можуть бути перешкодою для задоволення позовних вимог, але у даному позові такі вимоги не заявляються, а, фактично, ставиться питання виключно про встановлення частки у спільному праві користування, без визначення фактичних меж і виділення ділянки в натурі.

Розділ 2 вказаного відзиву, фактично, стосується спростування зазначеного у мотивувальній частині позову факту перешкоджання (на думку позивача) відповідачем-1 у вирішенні питання, що є предметом позову, у досудовому порядку, і, отже, на думку суду, у даному випадку не має значення для прийняття рішення по суті спору.

Пояснення відповідача-2 у справі суд приймає до уваги та оцінює як доказ (письмовий документ) виключно в частині повідомлення фактичних обставин справи щодо нереєстрації права власності та відсутності документів щодо права власності та користування земельною ділянкою, оскільки, відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України, пояснення та міркування щодо предмета спору (зокрема, відповідача) можуть бути викладені виключно у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При цьому, надане відповідачем-2 пояснення по справі такою заявою по суті справи, вочевидь, не є, оскільки у ст.174 ЦПК України відсутній вид заяви по суті справи у вигляді «пояснення відповідача».

Вирішуючи питання щодо суті позовних вимог, суд виходить з наступного:

Посилання позивача на ч.1 ст.377 ЦК України суд не приймає до уваги, оскільки вказана стаття (згідно її диспозиції) не може бути застосована до земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, яким, зокрема, згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є будинок, часткою якого володіє позивач.

Згідно ч.2 ст.120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України,у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що, оскільки, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та витяг з Реєстру реєстрації права власності на нерухоме майно, позивач володіє на праві приватної власності 1/2 частиною буд. 2 по вул. О. Щербака у м. Кривому Розі, йому, згідно ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України, належить право користування 1/2 частиною земельної ділянки, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, тобто його спадкодавця.

Таким чином, суд доходить до висновку, що позов в даній частині підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача виділити йому 0,1 Га, як частку спільної земельної ділянки, суд доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в даній частині, оскільки, відповідно до плану розташування будівель і споруд на земельній ділянці, розмір земельної ділянки, на якій знаходиться буд.2 по вул. О.Щербака у м. Кривому Розі, складає 2736 м. кв., і, відповідно, 1/2 вказаної ділянки складає 1368 м. кв., тобто не відповідає розміру, який позивач просить задовольнити згідно позовних вимог (0,1Га).

На підставі викладеного, керуючи ст. ст. ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, 174, ст. 258, 259, ст. ст. 264 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, 319, 377 ЦК України, 118 КЗ України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходяться житловий будинок та господарські споруди задовольнити частково.

Визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок під номером 2 (два), що знаходиться у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, по вулиці Олексія Щербака, виділивши позивачу ОСОБА_2 в користування 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташована його 1/2 частина житлового будинку загальною площею 110,6 м.кв. в тому числі житловою 48,4 м.кв.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко