Справа №359/207/17
Провадження №2/359/145/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні гаражем та стягнення збитків,

встановив:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вувала його тим, що вона є власницею гаражу №32 по вул. Ясній, 18 в м. Борисполі. ОСОБА_3 зберігає своє майно в гаражі та не дає ключі від вхідних воріт гаражу. Пози-вач не може ввійти в гараж та не має можливості користуватись ним. ОСОБА_1 неодноразово вимагала від відповідача звільнити гараж від його майна та передати ключі від вхідних воріт гаражу. Однак ОСОБА_3 ігнорує вимоги позивача. Тому ОСОБА_1 просила суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні гаражем шляхом звільнення цього нежитлового приміщення від його майна та передачі ключів від вхідних воріт гаражу.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позов-них вимог (а.с.57) та посилається на те, що 24 березня 2017 року вона самостійно відкрила вхідні ворота гаражу та замінила замок. На це позивач витратив грошові кошти в розмірі 1921 гривні 50 копійок. Тому ОСОБА_1 просить зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні гаражем шляхом звільнення цього нежитлового приміщення від його майна протягом 5 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, а також стяг-нути з відповідача збитки в розмірі 1921 гривні 50 копійок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

ОСОБА_3 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він є справжнім власником гаражу, а право власності на цей обєкт нерухомого майна лише формально зареєстровано за його дочкою ОСОБА_1 Крім того, після зміни замку ОСОБА_3 неодноразово просив позивача впустити його в гараж для того, щоб він мав можливість вивезти його майно. Однак ОСОБА_1 ігнорує його прохання. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідка, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задо-воленню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власницею гаражу №32 по вул. Ясній, 18 в м. Борисполі. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 листопада 2012 року (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З копій актів обстеження гаражу від 24 березня 2017 року (а.с.32-33) та фотографій (а.с.40-43, 73-77) вбачається, що у гаражі позивача ОСОБА_3 зберігає його майно.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 також підтвердила те, що ОСОБА_3 зберігає його майно в гаражі №32 по вул. Ясній, 18 в м. Борисполі. ОСОБА_1 неодноразово просила відповідача звільнити гараж від його майна. Однак ОСОБА_3 ігнорує прохання позивача.

Аналіз цих обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 позбавлена можливості повноцінно використовувати її гараж.

З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача нале-жить зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні гаражем шляхом звільнення цього нежитлового приміщення від його майна протягом 5 днів з дня набрання рішенням суду законної сили

У виконання п.3, п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд розяснив ОСОБА_3 право предявити зустрічний позов про визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж та визнання за ним права власності на цей обєкт нерухомого майна. Однак відпо-відач відмовився від вжиття цього процесуального заходу. Тому суд критично оцінює посилання ОСОБА_3 на те, що саме він, а не ОСОБА_1 є власником гаражу.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.19 ЦК України самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспіль-ства.

Встановлено, що 24 березня 2017 року для того, щоб отримати доступ до гаражу, ОСОБА_1 самостійно відкрила вхідні ворота та замінила замок. На це позивач витратив грошові кошти в загальному розмірі 1921 гривні 50 копійок. Ці обст авини підтверджуються копією договору від 24 березня 2017 року (а.с.37), копією акту №999753 (а.с.38), а також копією товарного чеку від 21 березня 2017 року (а.с.39).

Водночас, вжиті позивачем заходи самозахисту до закінчення розгляду цивільної справи не відповідають абз.2 ч.2 ст.16 та ч.1 ст.391 ЦК України, згідно з якими спір про усунення перешкод у користуванні майном вирішується виключно в судовому порядку. Крім того, самостійне відкриття ОСОБА_1 вхідних дверей гаражу та заміна нею замку суперечать також моральним засадам суспільства, що полягають у вирішенні спору в XXI-му столітті виключно цивілізованим способом, а не середньовічним захопленням нерухо-мого майна у відсутності його володільця.

З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення збитків з ОСОБА_3 відсут-ні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_1 належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копі-йок. Ця обставина підтверджується квитанцією №20027550 від 21 грудня 2016 року (а.с.2). Водночас, предявлений нею позов задоволений частково.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Керуючись п.1 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні гаражем та стягнення збитків задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 гаражем №32 по вул. Ясній, 18 в м. Борисполі шляхом звільнення цього нежитлового приміщення від майна, що належить відповідачу, протягом 5 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні позову в частині стягнення збитків ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 Володимирів-ні витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення суду складено в повному обсязі 4 червня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6