Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018 Справа №607/18506/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 10 вересня 2015 року, між ними було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 14 500 доларів США, що еквівалентно, на день звернення із позовом в суд, 332 299,84 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачем в момент передачі йому суми позики. Зазначені кошти відповідач зобовязувався повернути через 30 календарних днів, тобто в строк до 10 жовтня 2015 року (п. 4.1 Договору). Однак, взятого на себе зобовязання не виконав, уникає зустрічі із позивачем та не реагує на вимоги позивача про повернення боргу.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засідання вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника ОСОБА_2 Остання позовні вимоги заперечила та пояснила, що відповідач не укладав з позивачем жодних правочинів, а підписи у договорі позики та розписці про отримання коштів вчинені не ОСОБА_4

02 грудня 2015 року судом було вжито заходів забезпечення позову та заборонено ОСОБА_4, здійснювати будь-які дії по відчуженню 1/5 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 10 січня 1997 року, Тернопільське бюро приватизації житла Львівської залізниці, розпорядження органу приватизації № 1035 від 09 січня 1997 року (а.с. 13).

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне:

Як вбачається з договору позики від 10 жовтня 2015 року (далі Договір), позивач, передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 14'500 доларів США, а той, в свою чергу, зобовязався повернути позику у визначений цим договором строк.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики.

У судовому засіданні оглянуто оригінал розписки, якою ОСОБА_4 підтвердив те, що взяв у ОСОБА_3 у борг 14 500 доларів США, які зобовязується повернути в строк до 10.10.2015 року., що і обумовлено п. 4.1 Договору позики.

Згідно пункту 7.1 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики відповідачу.

Згідно пункту 6.1 Договору, у випадку порушення своїх зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

За умови наявності між сторонами договору позики грошей, цивільно-правові відносини між ними регулюються нормами статті 1046 ЦК України, відповідно до якої позикодавець передає позичальникові у власність гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій кількості у строк та в порядку встановленому договором.

Як встановлено в судовому засіданні, позика була передана ОСОБА_5 в день укладення Договору та жодних додаткових угод про продовження строку дії договору не укладалося.

Згідно саттей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з частини 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сума неповернутого боргу відповідача перед позивачем, за Договором становить 14 500 доларів США, що еквівалентно 332 299,84 грн.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку, три проценти річних з простроченої суми становлять 1 829, 92 грн. за період з 10.09.2015 року по 16.11.2015 року.

Отже, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу, що складає 332'299,84 грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 1'829,92 грн.

Окрім цього, на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати.

Доводи представника відповідача суд до уваги не бере, оскільки вони, всупереч вимогам частини 3 ст. 12 та частини 1 ст. 81 ЦПК України не доведені.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 82, 206, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1051 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму неповернутого боргу в розмірі 332 299 (триста тридцять дві тисячі двісті девяносто девять) грн. 84 коп. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 1 829 (одна тисяча вісімсот двадцять девять) грн. 92 коп., а також 3 341 (три тисячі триста сорок одну) грн. 31 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_6