Справа № 523/2377/18
Провадження №2/523/2468/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду № 14 м. Одеси заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину у розмірі 323 263,50 грн.

У підготовчому засіданні позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом тимчасового обмеження відповідача - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі території України без вилучення паспорта.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 17.06.2017р. в результаті дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини ОСОБА_2, позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2018р. на підставі ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження № 0002873 від 18.06.2017р. із звинувачення ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч.І ст.286 КК України було закрито, та заявлений позивачем цивільний позов в рамках кримінальногому провадження- залишено без розгляду. Враховуючи розмір відшкодування відповідача та можливість в будь-який момент виїхати за межі України та не повернутися, у зв'язку із чим позивач просить забезпечити позов у вказаний в заяві спосіб.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.>

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», якою визначено підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Проте, є неприпустимим ототожнення судом питання тимчасового обмеження боржників у праві виїзду за межі України із видами забезпечення позову. Тут слід брати до уваги, що повноваження судів при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі повноваженнями щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Положеннями ч. 1, ч. 2, ст. 149 ЦПК України закріплено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваний прав або інтересів позивача, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 150 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення у ст. 150 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 150-153, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі у 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: