Провадження № 2-з/761/315/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

29 травня 2018 року м.Київ

Суддя Шевченківського районного суду м.Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року в провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва Осаулова А.А. надійшла вказана цивільна справа, у якій ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 29.05.2018 року було відкрите загальне позовне провадження та справу було призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін.

25.05.2018 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачам житловий будинок АДРЕСА_4 та земельну ділянку за вказаною ж адресою; на ? частину квартири АДРЕСА_1; транспортний засіб марки «Ауді А8», рік виробництва 2013, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач мотивував тим, що ним було подано позов про стягнення коштів грошової компенсації ? частини сплачених за час шлюбу із відповідачем грошових коштів за Договорами фінансового лізингу від 13.08.2013 року з метою придбання двох автомобілів марки «АУДІ». Із спільних сімейних коштів було сплачено лізингових платежів за 2016-2017 роки на суму понад 1900000 грн. В подальшому відповідач ОСОБА_2 без дозволу позивачки відчужив вказані автомобіля на користь відповідача 2 з метою уникнення їх поділу між ними як подружжя в порядку розгляду питання про поділ спільного майна. Вказані автомобілі можуть бути в подальшому реалізовані відповідачем 2 іншим особам, а нерухоме майно продано з метою унинення виконання боргових зобов»язань, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 2013 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 та станом на даний час звернулась до суду із позовом, де просить стягнути на свою користь грошову компенсацію ? частини сплачених платежів за договорами фінансового лізингу від 13.08.2013 року та від 13.09.2013 року про придбання у власність автомобілів марки «АУДІ».

При цьому, за вказаними договорами вбачається про їх укладення між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2

Як вбачається із відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області від 20.02.2018 року, то придбані в лізинг за вказаними договорами транспортні засоби зняті з обліку відповідачем 1 та перереєстровані на відповідача 2 та іншу особу.

При цьому, за вищевказаними договорами від 2013 року фінансового лізингу протягом 2013-2017 років сплачувались кошти, яких всього сплачено в розмірі - 1 964 819,64 грн.

Зважаючи на укладення вказаних договорів фінансового лізингу і сплату коштів по ним в період перебування сторін у шлюбі із урахуванням вимог ст..ст.70, 71 СК України, порушені права позивачки при використанні спільних коштів подружжя можуть бути порушені.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно вимог п.4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволенню.

Зокрема, підлягає до задоволення заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на зареєстрований за відповідачем 2 - транспортний засіб марки «АУДІ А8» та належні відповідачу 1 - житловий будинок АДРЕСА_4 та земельну ділянку за вказаною ж адресою, оскільки з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається про зареєстроване право власності відповідача 1 на вказане нерухоме майно.

Суд вважає, що саме із врахуванням позовних вимог про стягнення коштів розмірі по - 800 000 грн. з кожного з відповідачів, накладенням арешту на вказане майно буде забезпечено баланс із захисту інтересів позивачки та пропорційним втручанням у обмеження права на відчуження майна з боку відповідачів і це не буде покладенням індивідуального чи надмірного тягару на відповідачів.

Між тим, запропонований позивачем захід забезпечення позову як накладення арешту на ? частину квартири задоволенню не підлягає, оскільки на частину майна відповідача 2 вже було накладено арешт за цією ухвалою, а вказаний додатковий захід забезпечення є явно неспівмірним із заявленими позивачем вимогами. Відтак, в цій частині заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, - задовольнити частково.

Накласти арешт:

- на житловий будинок АДРЕСА_4, загальною площею 114,2 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 37), що належить ОСОБА_2;

-на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_4, кадастровий номер земельної ділянки місця розташування НОМЕР_4 (реєстраційний номер 37), цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,00338 га;

-накласти арешт на транспортний засіб марки «Аudi A8L, рік виробництва 2013, кузов НОМЕР_5, чорного кольору, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3.

Дані про стягувача:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2;

Дані про боржника:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який зареєстрований в АДРЕСА_3.

ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_1.

Ухвала набуває законної сили з 29 травня 2018 року та підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду покласти на уповноважену у відповідному законом порядку особу від імені позивача або на Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві (адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, 110).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов