Справа №: 398/1063/17
провадження №: 2/398/175/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" травня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивачів адвоката ОСОБА_4»яненко Т.О., відповідача ОСОБА_5, представника відповідача адвоката ОСОБА_6, представників Олександрійської райдержадміністрації ОСОБА_7, ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області, виконавчий комітет Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області, як органи опіки та піклування , ОСОБА_9 про зміну раніше визначених днів побачень та спілкування з дитиною,

Встановив:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_5 в якому просять суд, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 82-84), змінити раніше визначені їм рішенням суду дні і час побачень з дитиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити дні і час побачення та спілкування з дитиною батькові ОСОБА_1, діду ОСОБА_2, бабі ОСОБА_3 щотижня з 10.00 години суботи до 17.00 години неділі за місцем проживання батька за адресою смт. Новгородка, Кіровоградської області вул.Калинова, 1 та за місцем проживання діда, бабусі в смт.Новгородка, Кіровоградської області , вул. Молодіжна, 12 , а також надати 15 днів літнього місяця та 15 днів взимку на канікулах для оздоровлення дитини.

Позовні вимоги мотивують тим, що 27.12.2012 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сім»єю в смт. Новгородка, Кіровоградської області по вул.Калинова, 1. Бабуся дитини ОСОБА_3 та дідусь дитини ОСОБА_2 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_5 проживає разом з малолітньою донькою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нова Прага Олександрійського району. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2015 року було визначено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спосіб їх участі у вихованні дитини ОСОБА_10 шляхом систематичних побаченнь з малолітньою дитиною кожної неділі з 10 год. до 13 год. та з 15 год. до 18 год., щомісяця, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області , вул. Тельмана, 12а, в присутності матері ОСОБА_5. При встановлені такого способу участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною судом було враховано вік дитини, якій на час винесення рішення було лише 1 рік та 10 місців. Наразі дівчинці виповнилось чотири роки та вона бажає зустрічатись із батьком, бабусею і дідусем за їхнім місцем проживання, але відповідач у цьому категорично відмовляє. Не дозволяє ОСОБА_10 їздити із ними на море, в Карпати та категорично заперечує проти їхнього спілкування із дитиною за їхнім місцем проживання, при цьому жодним чином не пояснює свою позицію. Вони, позивачі, відчувають свій обов»язок приймати участь у вихованні дитини та мають таке бажання і фінансову можливість, але з відповідачем дане питання у позасудовому порядку вирішити не можуть, тому вимушені звернутись до суду із даним позовом.

ОСОБА_1, який являється батьком дитини , у судовому засіданні вимоги за позовом підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що в даний час відповідач рішення суду, яким було визначено спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною виконує. Він з батьками до дитини приїжджає кожні вихідні і вони проводять з нею час на вулиці, в автомобілі або в магазині для якогось комфорту. До будинку де проживає відповідач із дитиною їх не пускають. Коли він із батьками відвідує дитину, її просто виводять за хвіртку і вони вимушені якимось чином створювати належні умови для спідкування з нею. Дівчинка росте, вона повинна розвиватись і він має можливість і бажання створити належні умови для її розвитку і виховання за своїм місцем проживання хоча б у вихідні дні. Також він має можливість забезпечити донці гідний відпочинок влітку і взимку, але відповідач не погоджується віддавати йому дитину на тривалий час. Наразі він створив нову сім»ю. У нього від другого шлюбу народився син, якому 1 рік та 2 місяці. Його теперішня дружина не заперечує проти того, щоб іноді у них проживала його донька від першого шлюбу та їздила з ними на відпочинок. Але він категорично проти того, щоб його донька на вихідні дні приїжджала до нього разом із його колишньою дружиною та з нею іздила на відпочинок.

ОСОБА_2, який являється дідом дитини, у судовому засіданні вимоги за позовом підтримав та пояснив, що він дуже лубить свою онуку і хоче забезпечити їй гідні умови проживання та має таку можливість. Наразі дитина росте і розвивається, він має можливість найняти репетитора для того щоб займався із дитиною її навчанням та розвитком талантів, але це можливо лише за місцем їхнього проживання у вихідні дні. Оскільки відповідач не надає згоди забирати їм дитину на тривалий час до себе додому вони вимушені звертатись до суду. Він із бабусею у себе в будинку облаштували дитячу кімнату в якій створені всі умови для тимчасового проживання та розвитку ОСОБА_10. ОСОБА_11 у них також є онік (син їхньої доньки) якому 3 роки 6 місяців та який проживає фактично в них. У зв»язку з цим він також хоче щоб діти між собою спілкувались та підтримували родинні зв»язки. Не заперечував тієї обставини, що дійсно коли у них із відповідачкою був спір про спосіб та порядок їхнього спілкування із ОСОБА_11 мали місце випадки, коли вони забирали дитину без дозволу матері і не повертали її тривалий час, але запевнив, що більше таких випадків не буде. Також просив суд звернути увагу на ту обставину, що вони так вчинили, оскільки ОСОБА_1 є батьком дитини та також мав право з нею спілкуватись. Але після визначення рішенням суду їм часу побачень із дитиною вони ніяких протиправних дій не вчиняють та виконують рішення суду. Відносини із колишньою дружиною їхнього сина напружені, вони не спілкуються і тому не можуть дійти згоди щодо того щоб дитина на вихідних днях перебувала у них. На його думку ОСОБА_11 повинна більше часу проводити зі своїм батьком, іздити з ним на відпочинок, а вони з бабою іноді б забирали онуку до себе додому. Він не заперечує проти того щоб ОСОБА_11 приїздила до них із бабою на вихідні зі своєю матір»ю також вважає, що вони змогли б організувати відпочинок дитини разом із відповідачкою.

ОСОБА_3, яка являється бабусею ОСОБА_11 у судовому засіданні вимоги за позовом підтримала та просила їх задовольнити з тих підстав, що зазначені у позовній заяві.

Представник позивачів у судовому засіданні 16.03.2018 року позовні вимоги також підтримала та вказала, що позов до суду поданий виключно в інтересах дитини. Аріна підростає, хоче їздити до бабусі з дідусем та до батька, відпочивати з ними на морі. Дійсно були випадки коли позивачі забирали дитину від матері без її дозволу і спір , який існував між сторонами щодо дитини вирішувався лише шляхом виклику працівників поліції, але це мало місце під час розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Після визначення рішенням суду способу участі позивачів у вихованні дитини, вони протиправних дій не вчиняють і виконують рішення суду.

Відповідач категорично заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_11 відвідує дитячий садок і вона сама спілкується з дитиною та займається її вихованням лише увечері. Наразі вона працевлаштувалась і працює з понеділка по суботу включно з 08.00 до 17.00 години, тому для спілкування з донькою у неї самої часу обмаль. Якщо відповідачі будуть забирать дитину на вихідні дні вона взагалі не матиме можливості проводити з нею вільний час, а вона у свою чергу потребує материнської уваги та турботи, адже їй лише невдовзі виповниться 5 років. Вона взагалі боїться віддавати дитину відповідачам на тривалий час, оскільки вони її неодноразово викрадали і повернути дитину вона могли лише після звернення до правохоронних органів. Наразі вона виконує рішення суду, яким було визначено порядок та спосіб участі позивачів у вихованні ОСОБА_11. Навіть дозволяє їм спілкуватись і проводити вільний час без її присутності, забирати на нетривалий час для відвідування дитячих майданчиків, інших розважальних заходів для дітей. Відповідачі також відвідують дитину у дитячому садку. Одного разу був випадок, коли ОСОБА_1 забрав ОСОБА_11 із дитячого садка без її дозволу, не попередивши її та привіз дитину лише через дві години , у зв»язку з чим вона знову почала хвилюватись щодо її викрадення. Не заперечувала тієї обставини, що дійсно у бабусі та дідуся ОСОБА_11 по лінії батька гарні умови для проживання дитини, але вони проживають на значній відстані від населеного пункту у якому вона проживає із дитиною та оскільки вони дозволяли собі викрадати дитину у неї, погрожувати їй вбивством у разі повідомлення про дані факти до поліції, вона має реальні побоювання того, що забравши дитину на вихідні або на відпочинок, вони знову можуть дозволити собі її не повернути. Відносини між нею та позивачами напружені, вони фактично не спілкуються і це було викликано поведінкою позивачів. Аріна до них ніколи не просилась і їхати до них не хоче, їй лише подобається з ними гуляти, адже вони виконують будь-які її забаганки, чим її розбалували. Вона згодна щоб дитина проводила час за місцем проживання позивачів та оздоровлювалась влітку і взимку лише разом з нею, але у неї немає такої можливості, адже вона вимушена працювати. ОСОБА_11 того сама ОСОБА_11 не має ніякого бажання їхати до позивачів, навіть іноді відмовляється з ними гуляти, а примушувати її до цього вона не може.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що дитина досить малого віку та без матері вона у позивачів тривалий час перебувати не зможе, оскільки дуже прив»язана до неї. ОСОБА_11 того із його спостережень за відносинами , що склались між позивачами та ОСОБА_11, він звернув увагу на те, що між ними відсутні близькі стосунки, дитина навіть у деякій мірі їх боїться.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона являється матір»ю ОСОБА_5. Позивачі виконують рішення суду , яким було встановлено спосіб їхньої участі у вихованні дитини та приїжджають до ОСОБА_11 кожної неділі з 10 до 13 години, проводять з нею час. Аріна спілкується із позивачами лише тому, що вони їй постійно купують подарунки, балують її, а коли відмовляють у виконанні її забаганок, вона починає ними маніпулювати і відмовляється до них йти. Коли на день ОСОБА_13 ОСОБА_1 приїхав до дитячого садочка зі своєю новою дружиною, вона навіть не підійшла до ОСОБА_11 не спробувала налагодити з нею контакт, тому вона не розуміє, як її онука зможе проводити час у чужій родині. Аріна із матір»ю спілкується лише увечері, оскільки її донька працює. Дитина може заснути лише із матір»ю та вона дуже боїться різких гучних звуків. Коли позивачі гуляють із дитиною із нею спілкується лише бабуся ОСОБА_3, а її батько постійно розмовляє по телефону. Її донька побоюється віддавати ОСОБА_11 позивачам на тривалий час, оскільки мали місце випадки коли вони їй погрожували забрать дитину назавжди. На її думку ОСОБА_11 сама повина захотіти їхати до позивачів, а без її згоди ніхто її не змусить цього робити. Наразі вона дуже прив»язана до матері і без неї досить тривалий час бути не зможе. Це завдасть їй моральних страждань та стрес.

Представник Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, ОСОБА_7 у судовому засіданні вимоги за позовом підтримав та вказав на можливість їх задоволення, посилаючись на висновок щодо вирішення спору між сторонами наданий їхньою установою. Також вказав, що він був прийнятий із врахуванням актів обстеження умов проживання позивачів, документів наданих сторонами і з врахуванням думки сторін, зокрема позиції відповідачки, яка вказала, що не заперечує з приводу того, щоб дитина іноді відідувала бабусу з дідусем та батька, але лише за її участі.

Представник Новогородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі.

ОСОБА_14 в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду нотаріально посвідчену заяву, згідно якої вказала, що не заперечує проти проживання разом з ними дочки її чоловіка від першого шлюбу (а.с. 114).

Дитина ОСОБА_10, з врахуванням того, що 17 травня 2018 року їй виповниться лише п»ять років у судовому засіданні не допитувалась.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника Служби у справах дітей Олександрійської райдержадміністрації , показання свідка ОСОБА_12 вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з настуного.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1-3 ст. 12 ЦПК УКраїни).

Судом встановлено , що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 27.12.2012 року до 07.11.2014 року . З липня 2014 року проживають окремо , а саме, позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_5 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. В смт. Новгородка Кіровоградської області проживають і ОСОБА_3 з ОСОБА_2 Від спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мають доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з відповідачкою ОСОБА_5.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2015 року визначено ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спосіб їхньої участі у вихованні дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме : систематичні побачення позивачів із дитиною кожної неділі з 10.00 до 13.00 години та з 15.00 до 18.00 години щомісяця за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою : смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області по вул.Тельмана, 12-а в присутності матері ОСОБА_5. Рішення суду набрало законної сили та виконується сторонами у справі.

Встановлено, що між сторонами склались напружені відносини та вони не можуть дійти згоди з приводу того щоб ОСОБА_10 спілкувалась із бабусею, дідусем та батьком за місцем їхнього проживання та проводила відпочинок протягом 15 днів влітку та взимку без присутності матері. Дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Олександрійської райдержадміністрації Кіровоградської області 10 червня 2016 року , та відповідно висновку, комісія, враховуючи не бажання матері надати дозвіл на відвідування ОСОБА_10 місця проживання батька, враховуючи досягнення дитиною трирічного віку, відсутність обмежень щодо можливості спілкування батька із дитиною, вважає за доцільне відвідування дитиною батька за місцем його проживання (а.с. 29-30).

Новгородківською райдержадміністрацією як органом опіки та піклування також було розглянуто питання щодо можливості визначення годин та днів спілкування малолітньої ОСОБА_10 з батьком, бабою та дідом за місцем їх проживання та проведення з ним 15 днів відпочинку влітку та взимку та з врахуванням характеристики з місця проживання позивачів, умов їх проживання, складу сім»ї ОСОБА_1 та взаємовідносин у родині було вирішено за можливе спілкування дитини за місцем проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і проведення ОСОБА_10 протягом 15 днів взимку та влітку з батьком, бабою і дідом на канікулах (а.с.110-111).

За місцем проживання позивачів створені належні умови для проживання та виховання дитини, що підтверджується актами обстеження умов проживання (а.с.23-24). ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за місцем проживання та роботи характеризуються виключно позитивно (а.с. 25-28, 36, 113, 125).

ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 та сином ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 32). Він працює та має постійний заробіток (а.с. 33, 128).

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Новопразький дошкільний навчальний заклад (а.с. 112).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

Відповідно до положень статті 7 Конвенції кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Вказані положення Декларації та Конвенції конкретизовані на рівні діючого законодавства України.

Так статтею 141 СК України закріплено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За приписами статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень статті 151 СК України, вправі обирати самі.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно з вимогами статей 154, 155 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини; здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частинами 1-3 статті 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 257 СК України баба, дід мають права спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні.

На необхідність врахування якнайкращих інтересів дитини під час вирішення питання про її права наголошено і в рішенні Європейського суду з прав дитини «М.С. проти України».

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК, суд визначає час спілкування батька з дитиною з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають значення для справи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З урахуванням вимог ст.159 СК України, положення ст. 3 Конвенції про права дитини, встановлених обставини справи, виходячи передусім з інтересів дитини, яка потребує щоденного материнського догляду, її віку та статті, суд вважає, що вимоги позивачів наразі не підлягають задоволенню.

Так, суд враховує, що спілкування з батьком, бабою та дідом - це право дитини, а не обов»язок. Якщо дитина через певні обставини відмовиться бачитися з батьком, бабою та дідом силувати її ніхто не має права. Такий примус є актом неповаги до дитини. Так само і матір не може, нехтуючи інтересами дитини і проти її бажання, забороняти дитині бачитися з близькими людьми. В інтересах дитини батькам необхідно дійсно знайти спільну мову, щоб не здійснювати негативний вплив на дитину.

На думку суду, на даний час максимально відповідає інтересам дитини, встановленний позивачам час для спілкування з малолітньою ОСОБА_10 рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2015 року.

Вимоги про надання позивачам побачення з дитиною за їхнім місцем проживання та 15 днів літнього місяця і 15 днів взимку для оздоровлення дитини щорічно за відсутності матері, суд вважає заявленою передчасно, враховуючи вік дитини і її прив»язаність до матері. Також суд приймає до уваги відносини між сторонами, те, що позивачі та відповідач проживають у різних адміністративно-територіальних одиницях різних районних центрів, які є значно віддаленими один від одного, що у свою чергу може призвести до невчасного повернення дитини до матері. На думку суду проживання п»ятирічної дівчинки, навіть протягом незначного часу, на значній відстані від матері у новій родині її батька може завдати їй стрес та моральних страждань, що є неприпустимим.

У зв»язку з тим, що висновки органів опіки та піклування надані до суду щодо розв»язання між стронами спору, засновані лише на актах обстеження умов проживання та характеризуючи даних сторін, наданих позивачами, які на думку суду мають виключно інформативний характер, вони не можуть бути прийняті судом до уваги у даній справі.

Судові витрати у справі, відповідно вимог ст. .141 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 264, 265, п. 9, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_10 - відмовити.

Судові витрати у справі залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2018 року.

Суддя Т.А.Бугайченко