Справа № 214/5295/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
06 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чернової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Лєбєдєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, цивільну справу № 214/5295/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ріг» до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною та її спростування, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, -
Представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати недостовірною інформацію щодо ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», поширену відповідачем 18.08.2017 року на мітингу працівників ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», а саме: «Все то, что вы озвучивали сегодня, - то, что идет воровство на предприятии, я вам озвучу так по нашим данным, кроме той фуры, которая задержала единоразово полиция и показала, что они что-то делают, выходит с предприятия, с комбината, 4-6 вагонов ежесуточно произведенной продукции, которая сделана за ворованную руду, которая воруется на горизонтах 1135 и 1045 метра разработки шахты Артем-1, которая уходит как побочный продукт, как строительный мусор от строительства горизонта и того купола перегрузочного, который будет под нашим поселком.»; «Беспредел творится полный, скажу сразу вам: ОСОБА_4 и директор предприятия это воры, которые открыто, даже в википедии можно прочитать, заявляют о том, что они зашли сюда, заплатив руководству страны, и что без этой проплаты заплатить невозможно.»; «Фактов море, уже достаточно для того, чтобы судить их за преступления против человечества.», зобовязати відповідача в тижневий термін із дня набрання чинності рішенням суду спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 18.08.2017 р. на мітингу працівників ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», а саме: «Все то, что вы озвучивали сегодня, - то, что идет воровство на предприятии, я вам озвучу так по нашим данным, кроме той фуры, которая задержала единоразово полиция и показала, что они что-то делают, выходит с предприятия, с комбината, 4-6 вагонов ежесуточно произведенной продукции, которая сделана за ворованную руду, которая воруется на горизонтах 1135 и 1045 метра разработки шахты Артем-1, которая уходит как побочный продукт, как строительный мусор от строительства горизонта и того купола перегрузочного, который будет под нашим поселком.»; «Беспредел творится полный, скажу сразу вам: ОСОБА_4 и директор предприятия это воры, которые открыто, даже в википедии можно прочитать, заявляют о том, что они зашли сюда, заплатив руководству страны, и что без этой проплаты заплатить невозможно.»; «Фактов море, уже достаточно для того, чтобы судить их за преступления против человечества.» шляхом звернення, замовлення та оплати публікації в Обласному соціально-економічному щотижневику «МЕТАЛУРГ», засновником якого є ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», а також в криворізькій міській комунальній газеті «Червоний гірник», яка буде містити резолютивну частину судового рішення, прийнятого за результатами розгляду позовної заяви, а також стягнути на користь ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» з відповідача моральну (немайнову) шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та сплачений судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач не зявився в судове засідання, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв до суду не надав.
За даних обставин, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених Кодексом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України, на сторін покладено обов'язок доказування обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, судом встановлено, що позивач ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» є юридичною особою, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, статутом підприємства (а.с. 6-23).
Відповідно до ст. 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.
Згідно роз'яснень, наданих у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова), при розгляді справ про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні точно і неухильно застосувати положення Конституції України, Цивільного кодексу України (далі -ЦК), законів України від 16 листопада 1992 року №2782-ХП «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» (далі - Закон про пресу), від 2 жовтня 1992 року №2657-ХП «Про інформацію», від 21 грудня 1993 року №3759-ХП «Про телебачення і радіомовлення (у редакції Закону від 12 січня 2006 року №3317-IV), від 23 вересня 1997 року №540/97-ВР «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та інших нормативно-правових актів, що регулюють вказані суспільні відносини.
Крім того, враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9№ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ( далі Постанова) визначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону України «Про пресу» редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.
Відповідно до норм ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Також, відповідно до частини третьої статті 34 Конституції України здійснення прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Конституційне обмеження прав особи збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується з положеннями пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, в яких зазначено, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Таким чином, Конституцією України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких законами України може передбачатися обмеження прав особи на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації, оскільки реалізація цих прав не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (абзац другий статті 5 Закону України "Про інформацію"), у тому числі й конституційне право особи на повагу до її гідності (ст.28 Конституції України).
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості ( п.19 Постанови).
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) ( п.15 Постанови).
Таким чином, враховуючи викладене, а також враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на спростування тверджень представника позивача, суд вважає що позовні вимоги в частині визнання недостовірною інформації та зобовязання спростувати її обгрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної (немайнової) шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Такі ж права має юридична особа відповідно до ст. 94 ЦК України.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує положення ст. 23 ЦК України та розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру морального відшкодування, обставини справи, характер правовідносин, зміст поширюваної відповідачем інформації.
Згідно з нормами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу п.3 Постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова пленуму ВСУ №4) під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
У п.6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2007 N 01-8/184 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами України законодавства про інформацію» зазначено, що приниженням ділової репутації суб'єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв'язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів. Зазначені дії завдають майнової та моральної шкоди суб'єктам господарювання, а тому ця шкода за відповідними позовами потерпілих осіб підлягає відшкодуванню за правилами статей 1166 та 1167 ЦК.
Пункт 6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення суперечок, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди» № 02-5/95 від 29 лютого 1996 р. (згідно з роз'ясненнями Вищого арбітражного суду України № 02-5/445 від 18 листопада 1997 р., № 02-5/433 від 13 листопада 1998 р., № 02-5/618 від 6 листопада 2000 р., роз'ясненням ВГСУ № 04-5/609 від 31 травня 2002 р.) передбачає, що розмір компенсації моральної шкоди залежить від характеру дії особи, що її завдала, а також від негативних наслідків через порушення немайнових прав позивача.
Нормами п.5 постанови Пленуму ВСУ № 4 встановлено наступне: відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню під час вирішення суперечки про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дії того, хто її завдав, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням, а також провини того, хто завдав шкоди.
При цьому, факт зменшення нематеріальних благ як наслідок протиправної дії правопорушника не є необхідною умовою для права на компенсацію морального збитку. Достатньо, щоб дії правопорушника створювали реальну загрозу зменшення нематеріального блага. Про таке йдеться у ст. 23 ЦК, де підставою для виникнення права на компенсацію моральної шкоди вказані дії, що лише створюють загрозу порушення ділової репутації (поширення недостовірної інформації).
Відповідно до п.10 Пленуму ВСУ №4 судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.
На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.
Так, в даному конкретному випадку високий рівень ділової репутації ПАТ «АМКР» є запорукою успіху, стабільності, отримання товариством матеріальних благ. При цьому, неправдиві відомості, поширені відповідачем серед осіб, присутніх на мітингу 18.08.2017 року щодо нібито негативної діяльності позивача, дискредитують його як суб'єкта господарювання та створюють реальну загрозу порушення ділової репутації. У висловах відповідача зачіпаються честь, гідність та ділова репутація конкретних працівників товариства і ділова репутація третіх осіб компаній міжнародного рівня, які співпрацюють з позивачем, що спричиняє ризик погіршення принципіально важливих ділових стосунків позивача з підприємствами-партнерами.
Враховуючи повне задоволення позовних вимог, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2880,00 грн.
Керуючись ст. ст. 23, 94, 174, 280, 451, 1166, 1167ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ріг» до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною та її спростування, відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити.
Визнати недостовірною інформацію щодо ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», поширену ОСОБА_3 18.08.2017 року на мітингу працівників ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», а саме:
-«Все то, что вы озвучивали сегодня, - то, что идет воровство на предприятии, я вам озвучу так по нашим данным, кроме той фуры, которая задержала единоразово полиция и показала, что они что-то делают, выходит с предприятия, с комбината, 4-6 вагонов ежесуточно произведенной продукции, которая сделана за ворованную руду, которая воруется на горизонтах 1135 и 1045 метра разработки шахты Артем-1, которая уходит как побочный продукт, как строительный мусор от строительства горизонта и того купола перегрузочного, который будет под нашим поселком.»;
-«Беспредел творится полный, скажу сразу вам: ОСОБА_4 и директор предприятия это воры, которые открыто, даже в википедии можно прочитать, заявляют о том, что они зашли сюда, заплатив руководству страны, и что без этой проплаты заплатить невозможно.»;
-«Фактов море, уже достаточно для того, чтобы судить их за преступления против человечества.».
Зобовязати ОСОБА_3 в тижневий термін із дня набрання чинності рішенням суду спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 18.08.2017 р. на мітингу працівників ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», а саме:
- «Все то, что вы озвучивали сегодня, - то, что идет воровство на предприятии, я вам озвучу так по нашим данным, кроме той фуры, которая задержала единоразово полиция и показала, что они что-то делают, выходит с предприятия, с комбината, 4-6 вагонов ежесуточно произведенной продукции, которая сделана за ворованную руду, которая воруется на горизонтах 1135 и 1045 метра разработки шахты Артем-1, которая уходит как побочный продукт, как строительный мусор от строительства горизонта и того купола перегрузочного, который будет под нашим поселком.»;
- «Беспредел творится полный, скажу сразу вам: ОСОБА_4 и директор предприятия это воры, которые открыто, даже в википедии можно прочитать, заявляют о том, что они зашли сюда, заплатив руководству страны, и что без этой проплаты заплатить невозможно.»;
- «Фактов море, уже достаточно для того, чтобы судить их за преступления против человечества.»;
шляхом звернення, замовлення та оплати публікації в Обласному соціально-економічному щотижневику «МЕТАЛУРГ», засновником якого є ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг», а також в криворізькій міській комунальній газеті «Червоний гірник», яка буде містити резолютивну частину судового рішення.
Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ріг» (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) моральну (немайнову) шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ріг» (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) судовий збір у розмірі 2880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя Чернова Н.В.