Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 318/363/16
Провадження № 22-ц/778/17/18 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
У Х В А Л А

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі:

Головуючого: Воробйової І.А.

Суддів: Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.

розглянувши питання про повернення судового збору за заявою ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Служба у справах дітей Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщеннямза апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 рокупозов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу , яка за ухвалою судді від 17 січня 2017 року залишена без руху, оскільки заявником не сплачено судовий збір в сумі 19704,43 грн.

22 травня 2017 року ОСОБА_1 надала суду апеляційної інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 19704,43 грн.

25 січня 2018 року апеляційним судом Запорізької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково, заочне рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року в частині визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки змінено, в частині позовних вимог щодо виселення рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

17 травня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про повернення зайво сплачено судового збору в сумі 18364 грн. 63 коп. грн., оскільки спір , поданим ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є спором немайнового характеру, тому позивач при подачі позову повинен був сплатити судовий збір в сумі 1218 грн.. подаючи скаргу в 2017 році скаржник повинен був сплатити 110% від цієї ставки, тобто 1339,80 грн.

Розглянувши доводи заяви вважаю, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стаття 7 Закону України "Про судовий збір" передбачає повернення суми сплаченого судового збору ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Згідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (з наступними змінами), повернення судового збору здійснюється, зокрема, за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Ставки судового збору, встановлені ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції закону, яка діяла на час подання позову, відповідно до якої за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, встановлено 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати , за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, встановлено 1 розмір мінімальної заробітної плати.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці.

Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором, яки вимога немайнового характеру, якщо така вимога предявлена після вирішення вимоги про виконання основного зобовязання (стягнення заборгованості тощо).

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна.

Згідно з пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" для з'ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз'яснення, викладені у пункті 6 вищезазначеної постанови Пленуму.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням суду першої інстанції від 16 грудня 2010 року у справі № 2-610/10 вимога про виконання основного зобовязання (стягнення заборгованості за кредитним договором) вже була вирішена судом.

При зверненні до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, судовий збір має сплачуватись , як за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зі справи вбачається, що позивач у лютому 2016 року звернувся до суду з позовними вимогами 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки; 2) про виселення це дві вимоги немайнового характеру.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016» встановлено, що у 2016 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Отже при подачі позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в сумі 2756 грн., отже за подачу та розгляд апеляційної скарги необхідно було сплатити 3031,60 грн.

Враховуючи, що скаржником при подачі скарги було зайво сплачено судовий збір в сумі 16672,83 грн. згідно платіжного доручення №1 від 19 травня 2017 року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів. необхідно повернути ОСОБА_1 зайво сплачену суму судового збору.

Керуючись ст. 7 Закону України „Про судовий збір, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про повернення зайво сплаченого судового збору задовольнити.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області повернути ОСОБА_1 зайво сплачений судовий збір в розмірі 16672,83 грн. за платіжним дорученням №1 від 19 травня 2017. на розрахунковий рахунок № 0007, код отримувача 38025409, МФО отримувача 813015, призначення платежу 101;;22030001; Судовий збір, код суду 02891457, п.п.6 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», платник ОСОБА_1.

Копію ухвали разом з оригіналом платіжного доручення №1 від 19 травня 2017 року направити ОСОБА_1..

Замість оригінала платіжного доручення про оплату судового збору №№1 від 19 травня 20127 року до матеріалів справи долучити її копію.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: