Справа № 211/1333/17
Провадження № 2/211/858/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 травня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі- ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 29.08.2011 року, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, в розмірі 69 542,32 грн., а саме: 4795,46 грн. - заборгованість за кредитом; 57002,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3956,26 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3287,73 грн. штраф ( процентна складова).

Заочним рішенням від 01 червня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором № б/н від 29.08.2011 р. у розмірі 69542 грн. 32 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 23 січня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, рішення суду від 01 червня 2017 року скасовано та ухвалою суду від 26 січня 2018 року прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не не з'явилися.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав, в матеріалах справаи міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи або про обовязкову участь в засіданні суду не надав, суд вважає, що його незявлення не перешкоджає вирішенню спору та з метою дотримання розумних та допустимих строків розгляду справи, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № б/н від 29 серпня 2011 року, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та Правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, та погоджується з ними, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, встановлених договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п. 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно п. 1.1.3.2.2. Умов, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов сторони погодили, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с. 8, 9-32 копії Тарифів, витягу з Умов та Правил).

Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов'язань по поверненню кредитних коштів позивачу.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за укладеним договором, відповідач, станом на 31.01.2017 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом у розмірі 69 542,32 грн., а саме: 4795,46 грн. - заборгованість за кредитом; 57002,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3956,26 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3287,73 грн. штраф ( процентна складова) (а.с. 5-6 - розрахунок).

Однак, згідно наданої до суду відповідачем заяви, ним заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, згідно матеріалів справи, строк дії картки до серпня 2015 року (а.с.64).

Відповідач користувався платіжною карткою, періодично сплачуючи платежі, останні платежі були 25.06.2012 р. в сумі 150,00 грн. через термінал самообслуговування (а.с.66) , та 12.06.2014 р. в розмірі 157,04 грн. автоматичне погашення простроченої заборгованості (а.с.68).

Встановивши зазначені факти переривання ОСОБА_1 перебігу строку позовної давності, суд вважає, що звернувшись до суду з позовом 20 березня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустило строку позовної давності, оскільки його перебіг почався заново 12.06.2014 року (дата останнього платежу згідно виписки) (постанова Верховного Суду від 7 березня 2018 року у справі № 756/11416/15-ц).

Що стосується автоматичного погашення простроченої заборгованості 12.06.2014 р. в розмірі 157,04 грн., суд зазначає наступне.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідача, автоматичне погашення банком частини кредиту 12.06.2014 р. в розмірі 157,04 грн року було шляхом списання з картки. (а.с.65-70)

Так, пунктом 2.1.3.5 Умов та Правил надання банківських помслуг, відпоідач як клієнт доручив банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку по вказаному договору.

Доказів того, що відповідач не згоден з вказаним пунктом та вживав заходів щодо оскарження автоматичного списання коштів з його рахунку, суду не надано (постанова Верховного Суду від 02 травня 2018 року справа № 366/378/17), а отже вказане автоматичне погашення слід вважати волевиявленням відповідача.

Підписавши 29 серпня 2011 року заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 надав свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач та її представник не надали (Постанова Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 637/992/16-ц).

Інших доводів на необґрунтованість заявлених вимог відповідачем не зазначено.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1600,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.2), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження за адресою: 01001 м. Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д, суму заборгованості за договором № б/н від 29.08.2011 року в розмірі 69542 (шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок дві) гривні 32 коп. та судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.05.2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко