РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ № 384/200/18

№пр. 2/384/92/2018

01 червня 2018 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Галицького В.В.,

при секретарі судового засідання Лалаян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Вільшанка Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області, ОСОБА_3 управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області, ОСОБА_3 управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в якій просить стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 200000 грн. (двісті тисяч гривень) та в рахунок повернення сплачених сум за надання правничої допомоги в кримінальному провадженні 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень).Судові витрати просить розподілити в порядку визначеному ЦПК України.

Відповідачем ОСОБА_4 казначейською службою України відзив на позовну заяву не подано.

26.04.2018 року представник відповідача ОСОБА_3 управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 надіслав до суду відзив на позовну заяву від 30.03.2018 року в якому вказав, що на теперішній час, ліквідаційна комісія Вільшанського РВ УМВС в області продовжує свою діяльність та є належним відповідачем в зазначеній справі. Просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

07.05.2018 року представник відповідача прокуратури Кіровоградської області надіслав до суду відзив на позовну заяву від 30.03.2018 року в якому вказав, що просить суд відмовити в позові до прокуратури Кіровоградської області. Рішення про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства. Закрити провадження у справі в частині відшкодування матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат у звязку з поданням юридичної допомоги.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить засідання 01.06.2018 року проводити без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву не надав.

Представник прокуратури Кіровоградської області у задоволенні позову просила відмовити, підтримала викладене у відзиві прокуратури Кіровоградської області від 30.03.2018 року на позовну заяву.

Представник ОСОБА_3 управління Національної поліції в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву надано до суду 26.04.2018 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

В порядку загального позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії повідомлення про підозру від 27.08.2015 року, повідомлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про те що він підозрюється в тому, що він придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України (а.с. 67-68).

Згідно копії постанови прокурора Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури від 17.08.2016 року, постановлено відмовитись від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0000087 від 02.04.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_1 (а.с.8-12).

Відповідно до копії ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року по справі №384/913/15-к провадження № 1-кп/384/18/2016, кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000087 від 02 квітня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрито в звязку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Ухвала Вільшанського районного суду Кіровоградської області набрала законної сили 26.08.2016 року (а.с.6-7).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає доведеними ті обставини, що органами дізнання та досудового розслідування Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП України в Кіровоградській області, а також Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_1 були вчинені незаконні дії та прийняті процесуальні рішення.

При визначенні періоду незаконного перебування позивача під слідством та судом враховується рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 року № 9-рп/99 по справі № 1-15/99, згідно якого притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред'явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Отже початком перебігу такого строку слід вважати 27.08.2015 року (день, коли ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000087 від 02.04.2015 року).

Кінцем перебігу зазначеного строку слід вважати 26.08.2016 року (день набрання законної сили ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року).

Отже загальний строк незаконного перебування позивача під слідством та судом становить 11 місяців 30 днів.

Згідно ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР ( далі Закон ) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п.1, 1-1 ч.1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках : постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт ; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як роз'яснено в п. 9. постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди " № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Згідно ст. 13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала з зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає доведеними ті обставини, що внаслідок протиправних дій органу досудового розслідування та прокурора позивач впродовж тривалого проміжку часу (11 місяців 30 днів) зазнавав душевних страждань, пов'язаних з протиправною поведінкою щодо нього самого, оскільки було порушено його право на свободу пересування та вибір місця проживання. Вказані обставини порушили звичайний ритм життя позивача, внаслідок чого ОСОБА_1 вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та спрямовувати свої зусилля на захист і відновлення попереднього становища.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Статтею 8 Закону України "Про ОСОБА_4 бюджет на 2018 рік" визначено, що у 2018році мінімальна заробітна плата з 1 січня становить 3723 грн..

Таким чином розмір відшкодувань заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди має становити 44676 грн. (11х3723) + (30х(3723/30).

Суд вважає, що позивачем не надано доказів та не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 200000 грн., тому, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 44676 грн..

Згідно із ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до п.4 ст.3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв'язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об'єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв'язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Відповідно до пунктів 4, 6, 11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 року (далі - Положення), завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Громадянинові, відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Для визначення розміру шкоди, переліченої в п. 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

Відповідно до копії ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року по справі №384/913/15-к провадження № 1-кп/384/18/2016, кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000087 від 02 квітня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрито в звязку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, яка набрала законної сили 26.08.2016 року.

Оскільки, позивачем не дотримана процедура звернення з вимогами про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями державних органів, передбачена статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення сплачених сум за надання правничої допомоги в кримінальному провадженні.

Разом з тим суд розяснює, що позивач не позбавляється права звернення для відшкодуваннясплачених сум за надання правової допомоги в порядку згідноПоложення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Таким чином позовна вимога позивача про стягнення в рахунок повернення сплачених сум за надання правової допомоги в розмірі 20000 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді сплати судового збору за даною категорією справи, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити частково, із вищевказаних підстав.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області, ОСОБА_3 управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, задовольнити частково.

Стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 44676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене у судову палату у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вільшанський районний суд Кіровоградської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя: