Пров. №2/766/1309/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири №76 в корпусі 4 будинку №53 по вул. Покришева в м. Херсоні. Однак на час звернення до суду він позбавлений можливості в повній мірі здійснювати своє право власності щодо вказаної квартири, оскільки за адресою належної йому квартири зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та її представник в останнє судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлені належним чином. Раніше представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що квартира №76, що знаходиться в м. Херсоні по вул. Покришева, буд. 53, корп. 4 була подарована відповідачем позивачу шляхом укладення договору дарування, який оспорюється в рамках цивільної справи №766/10262/17. Також зазначає, що припинення шлюбних відносин, саме по собі не позбавляє колишніх членів сімї права користуватися житлом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні суд встановив, що позивач на підставі договору дарування від 16.06.2016 року є власником квартири №76 по вул. Покришева, буд. 53, корп. 4 в м. Херсоні.

У зазначеній квартирі зареєстрована, але не проживає колишня дружина позивача ОСОБА_2, що підтверджено довідкою виданою ОСББ "Покришева, 53, корпус 4".

Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4Д пояснили суду пояснили суду, що дійсно сторони у справі були подружжям і проживали у зазначені квартирі як сімя. Після припинення шлюбних відносин в грудні 2105 року, відповідач виїхала з квартири і забрала всі свої речі.

На підставі викладеного, оскільки відповідач більше року відсутня за адресою: АДРЕСА_1, вимога про визнання її такою, що втратила право користування квартирою підлягає задоволенню.

Вимога щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

При цьому суд критично оцінює доводи відповідача відносно того, що позивач чиніть їй перешкоди в користуванні спірною квартирою. Оскільки вони спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідач добровільно виїхала і забрала свої речі. Жодних доказів на підтвердження цих доводів відповідачем не надано.

Доводи відповідача відносно того, що припинення шлюбних відносин не позбавляє особу, не проживаючу в спірному житловому приміщенні понад один рік, права користування житловим приміщенням, не ґрунтуються на вимогах закону.

Також є необґрунтованими доводи відповідача відносно того, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки договір дарування, на підставі якого позивач є власником спірної квартири, відповідачем оскаржується в судовому порядку. На думку суду, оскарження договору дарування жодним чином не впливає на правовідносини між сторонами щодо припинення права відповідача користуватись спірним житловим приміщенням.

За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

У звязку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 320 грн.

Керуючись ст. 72 ЖК УРСР, ст. ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою №76 по вул. Покришева, буд. 53, корп. 4 у м. Херсоні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 320 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_5