Головуючий суду 1 інстанції - Попова О.М.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 426/1136/17
Провадження № 22ц/782/416/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Коротенка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Сватівський завод експериментального лиття»,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівський завод експериментального лиття»

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року ухваленого у складі судді Попової О.М. в м. Сватове Луганської області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівський завод експериментального лиття» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, в обґрунтування якого вказав, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року.

08 жовтня 2014 року ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» в особі головного бухгалтера ОСОБА_4 та його директор ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 за ціною 40000 грн. на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» від 28 серпня 2014 року.

17 травня 2013 року ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» в особі директора ОСОБА_2 уклало договір купівлі-продажу адміністративної будівлі АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за ціною 40000 грн. Вказане майно належало ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року.

Позивач зазначив, що договори купівлі-продажу від 17 травня 2013 року та від 08 жовтня 2014 року є недійсні, оскільки продаж майна було здійснено за значно нижчою ціною, ніж його ринкова вартість.

Договір купівлі-продажу від 08 жовтня 2014 року є недійсним, оскільки його укладено без прийняття відповідного рішення учасниками товариства, так як протокол № 01-08/2014 загальних зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» від 28 серпня 2014 року сфальсифіковано ОСОБА_2

Окрім того, договори купівлі-продажу від 17 травня 2013 року та від 08 жовтня 2014 року є недійсні, оскільки укладені без належних повноважень представників продавця.

Під час судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладений ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» з ОСОБА_2 08 жовтня 2014 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу адміністративної будівлі АДРЕСА_2 та земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 17 травня 2013 року ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» з ОСОБА_3; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 майно, зазначене в інвентаризаційному описі № 38 від 01 січня 2013 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» просить скасувати рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, визнати недійсними договора купівлі-продажу, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, на які посилалися строни, не відображення в рішенні всіх доказів, які були досліджені в судовому засіданні, не встановлення змісту спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач посилається на те, що судове рішення містить завідомо неправдиві відомості про відсутність доказів, якими позивач обґрунтовує позов, оскільки суду надано нотаріально посвідчені копії архівних нотаріальних справ по договорам купівлі-продажу від 17 травня 2013 року та від 08 жовтня 2014 року, які містять висновки про незалежну експертну оцінку спірного майна на час укладання договорів та самі договори із зазначенням їх ціни.

Окрім того, правове значення для вирішення спору має відсутність книги протоколів, в якій викладається протокол загальних зборів учасників ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» та відсутність на протоколі підписів голови та секретаря зборів, оскільки саме такі вимоги визначені статутом ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» для оформлення рішень загальних зборів учасників.

Також, позивач зазначив, що суд першої інстанції упереджено зробив висновок про те, що ОСОБА_5 не був учасником ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» на час укладання спірних угод, оскільки з одного боку не має значення його участь у загальних зборах, рішення яких не викладено в протоколах, складених з дотриманням вимог Статуту ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття», а з іншого боку суд порушив норми Конституції України про обов'язковість судових рішень для всіх органів державної влади, оскільки 11 лютого 2014 року набрало законної сили рішення Господарського суду Луганської області від 02 грудня 2013 року № 913/255/13-г про скасування рішення загальних зборів ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» від 24 липня 2010 року про виключення ОСОБА_5 зі складу учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття».

(2) Позиція інших учасників справи

У письмових запереченні на позовну заяву ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_6, позовні вимоги не визнав.

В матеріалах справи відсутній відзив (заперечення) на позовну заяву відповідача ОСОБА_3.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 07 червня 2018 року відповідачам роз'яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надійшло відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» підтримав апеляційну скаргу, надавши пояснення аналогічні поясненням викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання договорів купівлі-продажу недійсними, суд першої інстанції виходив з того, що 17 травня 2013 року ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» в особі директора ОСОБА_2 уклало договір купівлі-продажу адміністративної будівлі АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1. Вказане майно належало товариству з обмеженою відповідальністю «Сватівский завод експериментального лиття» на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року.

08 жовтня 2014 року ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» в особі головного бухгалтера ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» від 28 серпня 2014 року.

В позовній заяві позивач посилається на те, що договори купівлі-продажу від 17 травня 2013 року та від 08 жовтня 2014 року недійсні, оскільки продаж майна було здійснено за значно нижчою ціною, ніж його ринкова вартість.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заниження ціни договору, якщо й мало місце, не може бути підставою недійсності правочину згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України. Окрім того, позивач на підтвердження своїх доводів не надав доказів, які б підтверджували ринкову вартість майна на момент укладення спірних договорів.

Також, суд виходив з того, що на момент скликання загальних зборів стосовно укладення договору купівлі-продажу адміністративної АДРЕСА_2 та стосовно продажу будинку АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_5 не був засновником ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», а єдиним засновником зі 100 % капіталом на той час був ОСОБА_7 Такі відомості були внесені до реєстру засновників товариства лише в 2015 році та набули чинності з моменту їх державної реєстрації.

Крім того, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що, укладаючи спірні договори з ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяли недобросовісно або нерозумно.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання представника ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» на відсутність повноважень на підписання спірних договорів купівлі-продажу, як на підставу недійсності останніх, є необґрунтованими.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 ЦК України).

Системний аналіз норм ст.ст. 99, 145, 147 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин свідчить про те, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу.

Судом встановлено, що 17 травня 2013 року між ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу адміністративної будівлі, 2-х поверхової, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вказане майно належало ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року.

Звертаючись до суду із позовом про визнання недійним договору купівлі-продажу адміністративної будівлі АДРЕСА_2 та земельної ділянки, позивач підставами недійсності договору зазначає, що продаж адміністративної будівлі здійснено за значно нижчою ціною, ніж його ринкова вартість, та відсутність у ОСОБА_2 належних повноважень на укладення договору купівлі-продажу.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2014 року між ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» в особі головного бухгалтера ОСОБА_4, яка діє на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» від 28 серпня 2014 року, та ОСОБА_2, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1

Підставами недійсності договору позивач зазначає, що продаж житлового будинку АДРЕСА_1 здійснено за значно нижчою ціною, ніж його ринкова вартість та відсутність у ОСОБА_4 належних повноважень на укладення договору купівлі-продажу, оскільки його укладено без прийняття відповідного рішення учасниками товариства, так як протокол № 01-08/2014 загальних зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» від 28 серпня 2014 року сфальсифіковано ОСОБА_2 Підпис ОСОБА_7 на протоколі № 02-08/2014 загальних зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» виконано не ОСОБА_7 та протокол складено з порушенням правил складання протоколів визначених статутом товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В частині 2 ст. 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається із матеріалів справи, при укладенні договору купівлі-продажу від 17 травня 2013 року, ОСОБА_2 діяв як директор ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» на підставі статуту.

12 вересня 2012 року на загальних зборах учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» прийнято рішення про обрання директором ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» ОСОБА_2, яке оформлено протоколом №02/12.

ОСОБА_2 заступив на посаду та прийняв на себе виконання обов'язків директора ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» з 14 вересня 2012 року, що підтверджується наказом № 109 від 14 вересня 2012 року (Т. 1 а.с.124).

Обставини, що ОСОБА_2 з 14.09.2012 року був директором ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ст. 145 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Вищим органом Товариства є Загальні збори учасників. Виконавчим органом товариства є Директор товариства, який вирішує всі питання діяльності товариства (п. 12.1 статті 12 Статуту ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття»).

Повноваження зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» викладені в п. 14.1 статті 14 Статуту. До виключної компетенції зборів Учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» не віднесено питання відчуження майна Товариства.

В пункті 14.7 статті 14 Статуту зазначено, що Збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань товариства, у тому числі і з тих, що передані зборами учасників до виконавчого органу - Директора товариства.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 березня 2013 року загальними зборами учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», на яких був присутнім засновник ОСОБА_7, якому належало 100% статутного капіталу товариства, прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 01/2013, про надання повноважень директору товариства на проведення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав власності та на укладення договору купівлі-продажу адміністративної будівлі, 2-х поверхова, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за загальною ціною не нижче 40221 грн.

Отже, директор був наділений правом на укладення від імені ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» спірного договору купівлі-продажу від 17 травня 2013 року.

Як вбачається із матеріалів справи, 28 серпня 2014 року загальними зборами учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», на яких був присутнім засновник ОСОБА_7, якому належало 100% статутного капіталу товариства, прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 01-08/2014, про надання повноважень головному бухгалтеру товариства на проведення дій, пов'язаних з держаною реєстрацією прав власності та на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за загальною ціною не нижче 40000 грн.

Посилання представника позивача на те, що протокол № 02-08/2014 загальних зборів учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» сфальсифіковано ОСОБА_2 та він складений з порушенням правил складання протоколів, визначених статутом товариства, не заслуговують на увагу, оскільки предметом спору не є визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», оформлене протоколом № 02-08/2014 загальних зборів учасників товариства, і таких вимог товариством не заявлялося. Як і не надано суду доказів, що зазначене рішення загальних зборів учасників товариства визнано недійсним.

При укладенні оспорюваних договорів купівлі-продажу нотаріусом перевірялися повноваження представників товариства на підписання договорів купівлі-продажу та відчуження від імені ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» адміністративної будівлі, 2-х поверхової, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Посилання представника позивача та те, що 11.02.2014 року набрало законної сили рішення Господарського суду Луганської області від 02.12.2013 року, яким визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» від 24.07.2010 року про виключення ОСОБА_5 зі складу учасників товариства та у зв'язку з цим скасовані всі реєстраційній дії з 2010 року по 2015 рік, тому ОСОБА_2 не мав належних повноважень на укладення договору купівлі-продажу, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно з інформації, викладеної у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого 27.01.2017 року, реєстраційні дії від 14.09.2012 року щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані із змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна підписантів скасовані 02.02.2015 року.

Проте, скасування в лютому 2015 року реєстраційних дій щодо внесення змін про керівника та підписанта ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» не свідчить про відсутність у директора ОСОБА_2 на час укладення договору купівлі-продажу адміністративної будівлі, 2-х поверхової, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, повноважень на його укладення, оскільки зміни набули чинності з дня їх державної реєстрації.

Посилання представника позивача в позовній заяви на порушення прав учасника ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки із позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 травня 2013 року звернулося саме ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», а не ОСОБА_5 як засновник.

На підтвердження заявлених вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 травня 2013 року з підстав продажу адміністративної будівлі за значно нижчою ціною, ніж її ринкова вартість позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ринкова вартість адміністративної будівлі на час укладення спірного договору купівлі-продажу вище, ніж та, за яку здійснено продаж.

Посилання в позовній заяві про те, що вартість адміністративної будівлі на час прийняття її на баланс на 09.11.2007 року складала 804584,69 грн. не заслуговують на увагу, оскільки вартість адміністративної будівлі зазначена станом на 09.11.2007 року, а не на час укладення договору купівлі-продажу, тобто 2013 рік.

Крім того, в п.1.3 договору купівлі-продажу від 09.11.2007 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецлиття» та ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», продаж адміністративної будівлі, 2-х поверхової, вчинено за 42000 грн., а інвентаризаційна вартість складала 43776 грн. (п. 1.4 договору).

В справі приватного нотаріуса міститься звіт про оцінку адміністративної будівлі від 28.02.2013 року, здійсненний суб'єктом оціночної діяльності - концерн «Луганський інвестиційний фондовий центр», в якому зазначено, що ринкова вартість адміністративної будівлі, 2-х поверхової, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, становить 40221 грн. (Т.1 а.с.121-122).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що продаж житлового будинку АДРЕСА_1 здійснено за значно нижчою ціною, ніж його ринкова вартість не заслуговують на увагу, оскільки ціна житлового будинку визначалась зборами учасників ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття», які є вищим органом Товариства.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, необхідно встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах із юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 ЦК України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов'язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

При цьому, в позовній заяві позивач не посилається на недобросовісність покупців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за спірними договорами.

Вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер № НОМЕР_1, укладеного 17.05.2013 року між ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» та ОСОБА_3, не підлягає задоволенню, оскільки предметом вказаного договору купівлі-продажу є адміністративна будівля, 2-х поверхова, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В п. 1.2 оспорюваного договору зазначено, що адміністративна будівля, 2-х поверхова, розміщена на земельній ділянці площею 619 кв.м, згідно договору оренди землі № 33-Ю, укладеному між Сватівською міською радою Луганської області та ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» у 2012 році.

Отже, земельна ділянка кадастровий номер № НОМЕР_1 за вказаною вище адресою не була предметом договору купівлі- продажу.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у долученні до матеріалів справи ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 24.02.2018 року про арешт спірного майна, як такого, що належить на праві власності ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» та є об'єктом злочинного посягання, а ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 ухвалу суду не оскаржили в суді є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником адміністративної будівлі, 2-х поверхова, розташованої за адерсою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2013 року (а.с.17).

Власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвала Краматорського міського суду Донецької області від 24.02.2018 року, якою накладено арешт на адміністративну будівлю та житловий будинок в рамках кримінального провадження, не є правовстановлюючим документом, та не містить висновків суду про визнання права власності на зазначене майно.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області у задоволенні позовних вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна, зазначеного в інвентаризаційному описі № 38 від 01 січня 2013 року відмовлено безпідставно, оскільки в матеріалах справи є заява позивача від 05 березня 2017 року про залишення зазначених вище позовних вимог без розгляду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, в лютому 2017 року ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» звернулося до суду із уточненою позовною заявою.

УхвалоюСватівського районного суду Луганської області від 07 березня 2017 року уточнена позовна заява залишена без руху з підстав несплати судового збору.

На виконання ухвали суду позивачем надано платіжне доручення № 1518 від 09 березня 2017 року про сплату судового збору в сумі 3200 грн.

УхвалоюСватівського районного суду Луганської області від 20 квітня 2017 року призначено цивільну справу за позовом ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіннядо судового розгляду на 27 квітня 2017 року.

УхвалоюСватівського районного суду Луганської області від 27 квітня 2017 року уточнена позовна заява залишена без руху повторно з підстав несплати позивачем судового збору за вимогою про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна.

03 травня 2017 року позивачем до суду надана заява про зменшення позовних вимог, а саме, залишення без розгляду позовних вимог, за якими не сплачено судовий збір.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач під час розгляду справи звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду позовних вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в редакції до 15 грудня 2017 року, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 4,5,6 ЦПК України, в редакції до 15 грудян 2017 року, ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим процесуальним документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до журналу судового засідання. Ухвали, постановлені в судовому засіданні, оголошуються негайно після їх постановлення.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що заява позивача про залишення позовних вимог без розгляду вирішується судом шляхом постановлення ухвали, оформленої окремим процесуальним документом.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що заява позивача про залишення позовних вимог в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна судом першої інстанції взагалі не розглядалася.

Відповідно до ст. 11 ЦПК, в редакції до 15 грудня 2017 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Тому суд зобов'язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Звернення із заявою про залишення заяви без розгляду робить неможливим вирішення спору, навіть якщо на цьому наполягає відповідач.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права та суд необґрунтовано розглянув зазначені вимоги, ухваливши рішення по суті.

В п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, в редакції закону від 03.10.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України, в редакції закону від 03.10.2017 року, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача зазначено, що вимоги позивача про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна підлягають залишенню без розгляду.

З урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна, зазначеного в інвентаризаційному описі № 38 від 01.01.2013 року, підлягає скасуванню. Позовні вимоги ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» до ОСОБА_2 про витребування майна підлягають залишенню без розгляду.

Щодо суті апеляційної скарги

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови ТОВ «Сватівский завод експериментального лиття» у задоволенні позовних вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна, зазначеного в інвентаризаційному описі № 38 від 01.01.2013 року, підлягає скасуванню. Позовні вимоги ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» до ОСОБА_2 про витребування майна підлягають залишенню без розгляду. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 7200 грн., як за дві вимоги немайнового характеру, так і за вимогою майнового характеру, що підтверджується платіжним дорученням № 121759 від 29 травня 2018 року ( Т.2 а.с.94,98).

Оскільки апеляційним судом позовні вимоги ТОВ «Сватівський завод експериментального лиття» до ОСОБА_2 про витребування майна залишені без розгляду, то сплачена позивачем сума судового збору за вимогою про витребування майна з незаконного володіння в сумі 2400 грн. підлягає поверненню позивачу на підставі поданої ним заяви.

Керуючись ст.ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. 377, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівський завод експериментального лиття» задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна, зазначеного в інвентаризаційному описі № 38 від 01.01.2013 року скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівський завод експериментального лиття» до ОСОБА_2 про витребування майна залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зобов'язати Державну казначейську службу України у Луганській області повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Сватівський завод експериментального лиття» (), судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2400 грн., сплачений 29 травня 2018 року згідно платіжного доручення № 11759 за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК у м. Сєвєрод./Апеляц. суд Луган. Обл./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37944909, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Луганській області, код банку отримувача (МФО): 804013, рахунок отримувача: 0080.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2018 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

Є.В. Коротенко