Справа № 236/1129/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю секретаря - Олійник С.М., Білоус Д.А.,

представника заявника - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 27.04.2018 звернувся до суду з позовом до Регіональної філії "Донецька залізниця" Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку та вихідної допомоги. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 24762,75 грн. за період з вересня 2016 року по липень 2017 року, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 53839,08 грн., вихідну допомогу в розмірі 6765,12 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебував в трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, звільнений у звязку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив йому зазначені виплати.

25.06.2018 позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути: з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 31562,75 грн. за період з вересня 2016 року по липень 2017 року, середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення судом рішення, виходячи з середнього заробітку в розмірі 122,13 грн. (а.с.143-144).

Ухвалою суду від 18.06.2018 за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача - Регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на належного - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (а.с.131-133).

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_3 до суду не прибув, доручив свої інтереси представляти адвокату ОСОБА_1 (а.с.55-59).

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання 09.08.2018 не з*явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі(а.с. 164);в судових засіданнях позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2, в судових засіданнях проти заявленого позову заперечував, надав відзив на позовну заяву (а.с. 72-73), просив у позові відмовити, посилився на те, що практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходяться в зоні проведення АТО. Проведення АТО ускладнило сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця». Проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Безпосередньо регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться за адресою м. Лиман вул. Привокзальна, 22. Фактичне місце роботи позивача - м. Ясинувата. Саме ця обставина ускладнила проведення розрахунку з позивачем. Крім того, відповідно до Рішення ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017«Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» у звзку з відсутністю первинної документації на підконтрольній Україні території нарахування заробітної плати після 15.03.2017 та інших виплат мали місце внаслідок форс-мажорних обставин, що також підтверджується науково-правовим висновком ОСОБА_4 палати України від 16.01.2018.Тому вважає, що позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем його трудових прав та не надано доказів на обґрунтування суми позову. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці БТ-І № 9727630 ОСОБА_3 з 01.06.2005 працював на різних посадах в «Дебальцевське будівельно-монтажне експлуатаційне управління ДП «Донецька залізниця»; 02.11.2015 Ремонтно-будівельна дільниця ст. Дебальцеве перепорядкована до Ясинуватського будівельно-монтажного експлуатаційного управління ДП «Донецька залізниця»; згідно наказу від 10.07.2017 року № 9788/ДН-ОС ОСОБА_3 звільнено з 17 липня 2017 року у звязку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.-11).

Наказ видано структурним підрозділом "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". В наказі зазначено, що ОСОБА_3 має право на вихідну допомогу у розмірі одного середнього місячного заробітку; компенсацію за 24 дні відпустки (а.с. 165).

Повідомлення про ліквідацію підприємства видане виконавчим підрозділом « Ясинуватське будівельно- монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"(а.с.14).

Позивачем надані суду в підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи за період з вересня 2016 року по липень 2017 року, в яких зазначені суми до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): вересень 2016 року -1248,76 грн., жовтень 2016 року -1824,23 грн.+1300,00 грн. аванс, листопад 2016 року- 2058,27 грн.+1400,00 грн., грудень 2016 року- 2324,68 грн. +1600,00 грн., січень 2017 року- 2180,65 грн. + 1000,00 грн. аванс, лютий 2017 року- 1540,28 грн. +1500,00 грн., березень 2017 року 2686,80 грн., квітень 2017 року 1047,89 грн., травень 2017 року 1676,65 грн., червень 2017 року 523,96 грн., липень 2017 року- 7650,58 грн.(а.с.15-16). В розрахункових листах за квітень-липень 2017 року міститься інформація про оплату за час простою.

Крім того представником відповідача надані до суду: довідка про доходи позивача за період з вересня 2016 по лютий 2017 року, відповідно до якої позивачу до видачі нараховано з урахуванням проведених утримань-18510,83 грн., за березень 2017 року- 1237,90 грн.; копії табелів обліку використання робочого часу, згідно з якими: за вересень 2016 року позивачем відпрацьовано 8 днів, жовтень 2016 року-20 днів, листопад 2016 року-11 днів, грудень 2016 року-22 дні, січень 2017 року- 20 днів, лютий 2017 року- 19 днів, березень 2017 року-8 днів(а.с.106-128).

Посилання представника відповідача у відгуку на позовну заяву про виплату ОСОБА_3 за період з вересня 2016 року по 28.02.2017 заборгованості по заробітній платі, яка була перерахована позивачу на платіжну картку «Ощадбанку», та заробітної плати за першу половину березня 2017 року у сумі 1237,90 грн.(а.с.72), документально не підтверджено (видатковий касовий ордер суду не надано), в судових засіданнях представником позивача не підтверджено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Також КМУ своєю постановою від 02.09.2015 за №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21.10.2015 в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства.

Факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в його трудовій книжці. Трудова книжка позивача за вказаний період не містить даних щодо припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі.

Вирішуючи справу по суті суд виходить із того, що Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «ОСОБА_5 Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 17.07.2017, при звільненні не отримаввсі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Ухвалою суду від 18.05.2018 та 18.06.2018(а.с.45-47,131-133) у відповідача були витребувані первинні документи: табелі обліку робочого часу, помісячні розрахунки заробітної плати, тощо. Проте ухвала суду виконана відповідачем частково, з посиланням на відсутність у нього таких документів: табелів обліку робочого часу за період з квітня по липень 2017 року, помісячні розрахунки заробітної плати за квітень-липнь 2017 року, наказ № 91 від 01.06.2005, яким ОСОБА_3 було прийнято до Дебальцевського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Донецької залізниці в порядку переведення муляром 4 розряду.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 передбачено, що виходячи з принципу рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

У звязку з цим суд відхиляє посилання відповідача на відсутність первинної документації, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов'язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов'язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, тим більше, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він у будь-який спосіб намагався виправити цю ситуацію.

Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» здійснює господарську діяльність на підконтрольній Україні території, звільнено позивача 17.07.2017.

Ухвалою суду від 18.06.2018 було витребувано з Бахмутсько-Лиманського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 за формою ОК-7 (а.с.131-133).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, розмір нарахованої заробітної плати позивачу(код 40150216) за вересень 2016 року становить 2214,56 грн., жовтень 2016 року-3881,03 грн., листопад 2016 року- 4295,98 грн., грудень 2016 року- 4875,38 грн., січень 2017 року-3951,11грн., лютий 2017 року-3776,74 грн., березень 2017 року-3337,65 грн., за квітень-липень 2017 року дані відсутні (а.с.149).

Згідно розрахунку заробітної плати, наданого позивачем, розмір нарахованої заробітної плати за вересень 2016 року - 2214,56 грн., жовтень 2016 року-3881,03 грн., листопад 2016 року- 4295,98 грн., грудень 2016 року- 4875,38 грн., січень 2017 року-3951,11грн., лютий 2017 року-3776,74 грн., березень 2017 року-3337,65 грн.(а.с.15-16), збігається з сумою заробітку, вказаною в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Пенсійного Фонду України; розрахунок за березень 2017 року не збігається з розрахунком заробітної плати наданим відповідачем (а.с.107).

Згідно розрахунків заробітної плати за квітень-липень 2017 року позивачу нараховувалася заробітна плата за час простою (а.с.16).

Відповідачем вищезазначені дані не спростовані наданням суду належних доказів, тому заперечення представника відповідача щодо недостовірності наданих позивачем документів судом не приймаються. Крім того, суд зауважує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував відомості, наведені у вказаних документах, наданих позивачем та не надав доказів, що відомості, які відображені в них є недостовірними.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд вважає, що позивачем підтверджено наявність заборгованості з виплати заробітної плати за період з вересня 2016 року по липень 2017 року у розмірі: вересень 2016 року -1248,76 грн., жовтень 2016 року -1824,23 грн.+1300,00 грн. аванс, листопад 2016 року- 2058,27 грн.+1400,00 грн., грудень 2016 року- 2324,68 грн. +1600,00 грн., січень 2017 року- 2180,65 грн. + 1000,00 грн. аванс, лютий 2017 року- 1540,28 грн. +1500,00 грн., березень 2017 року 2686,80 грн., квітень 2017 року 1047,89 грн., травень 2017 року 1676,65 грн., червень 2017 року 523,96 грн., липень 2017 року- 7650,58 грн., а всього 31562,75 грн. З цієї суми вже вирахувані обов'язкові платежі та податки. За таких обставин заявлені вимоги про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати підлягають задоволенню повністю.

Щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, обовязок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату.

Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обовязок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, вищенаведені законодавчі положення в сфері регулювання виплати заробітної плати та висновки Пленуму Верховного Суду України, викладені в вищенаведеній Постанові, суд доходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати належних йому від відповідача сум з 18 липня 2017 року по день ухвалення судом рішення, тобто по 09.08. 2018.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звільнений з роботи 17 липня 2017 року.

День звільнення позивача, відповідно до положень п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, є останнім днем її роботи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02. 1995 № 100 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За змістом останнього абзацу пункту 4 цього Порядку в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Розрахунковим періодом, враховуючи, що позивача звільнено 17.07.2017, є травень-червень 2017 року, проте в даному періоді позивач не працював, в квітні також, враховуючи обставини, викладені вище, розрахунок середньої заробітної плати належить проводити виходячи з посадового окладу (тарифу) позивача - 23,96 грн., який зазначений в розрахункових листах, тобто середньоденна заробітна плата позивача складе 23,96 х 8 год. = 191,68 грн. (де 8 год. - тривалість робочого дня).

Листами Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік", та від 19.10.2017 №224/0/103-17/214 зазначені норми тривалості робочого часу на 2017, 2018 роки.

З урахуванням розрахункового періоду кількість робочих днів позивача: у липні 11, у серпні 22, у вересні 21, у жовтні 21, у листопаді 22, у грудні 11 (108 днів), у січні 21, у лютому 20, у березні 21, у квітні 20, у травні 20, у червні 20, липні-22,серпні-7 (171 день).

Розрахований на підставі даних листів час затримки розрахунку з дня звільнення з 18.07.2017 року по 09.08.2018 (день ухвалення рішення суду), складе 279 днів, тобто розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку буде складати 53478,72 грн. (191,68 грн. середньоденної заробітної плати х 279 робочих днів = 53478,72 грн.).

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення судом рішення, виходячи з середнього заробітку в розмірі 122,13 грн.

Суд за результатами розгляду справи дійшов висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по день ухвалення судом рішення, виходячи з середнього заробітку в розмірі 191,68 грн., тому з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 34074,27 грн. (122,13 грн. середньоденна заробітна плата х 279 робочих днів = 34074,27 грн.).

Оспорюючи свою вину у несвоєчасному розрахунку з позивачем, представником відповідача суду наданий Науково-правовий висновок ОСОБА_4 України від 16.01.2018 №126/2/21-10.2. Згідно з даним висновком втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться в м. Донецьку, Луганську, в тому числі до трудових книжок працівників, табелів обліку робочого часу, звітів, починаючи з 20.03.2017, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобовязання перед вивільними працівниками, а саме видати трудову книжку та провести розрахунок, що свідчить про відсутність вини підприємства. Такі форс-мажорні обставини є підставами для звільнення підприємства від відповідальності (а.с.77-93).

Відповідно до ст. 10 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат ОСОБА_4 палати України. Проте такий сертифікат відповідачем суду не наданий.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Щодо вказаного Висновку суд вважає, що він має консультативний характер і не є обовязковим для суду. Крім того, суд не може погодитися з посиланнями експертів на те, що форс-мажорні обставини настали для відповідача 20.03.2017, оскільки антитерористична операція триває на території Донецької області з 2014 року. Заробітна плата позивачці за цей час виплачувалася. Крім того, відповідачем не доведено, чого при наявності як він вважає форс-мажорних обставин, ним не прийняті заходи щодо звільнення працівників у встановленому порядку, з метою запобігання виникнення на нарощування заборгованості з виплати заробітної плати. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності його вини у невиплаті позивачу сум при звільненні.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовна заява була подана до суду 27.04.2018 року, предмет позову - вимоги майнового та немайнового характеру.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно п. п.1 п.1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. п.2 п.1 ч.2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (тобто в розмірі 704,80 грн.)

Відповідно до ч. 3ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 31562,75 грн. Враховуючи, що судом ці вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. за вимоги про стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку 122,13 грн. середньоденного заробітку по день ухвалення судом рішення по справі, що підтверджено наданою позивачем квитанцією (а.с. 30). Враховуючи, що судом ці вимоги також задоволені повністю на суму 34074,27 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 12,13, 141, 212, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку- задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська область, сел. Комісарівка, вул. Пушкіна, 3, фактично мешкаючого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Биковського, буд.65) заборгованість по заробітній платі за вересень 2016 року по липень 2017 року в розмірі 31562,75(тридцять одна тисяча пятсот шістдесят дві гривні 75 копійок) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська область, сел. Комісарівка, вул. Пушкіна, 3, фактично мешкаючого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Биковського, буд.65) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 34074,27 (тридцять чотири тисячі сімдесят чотири гривні 27 копійок)гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська область, сел. Комісарівка, вул. Пушкіна, 3, фактично мешкаючого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Биковського, буд.65)судовий збір в розмірі 704,80(сімсот чотири гривні 80 копійок)гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь держави (рахунок одержувача: 5564, , МФО: 899998, одержувач: УК м. Лиман/отг м. Лиман/22030101, Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП)) судовий збір у розмірі 704,80(сімсот чотири гривні 80 копійок)гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 09 серпня 2018 року.

Суддя -