Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 березня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 201/6466/17

номер провадження 2/201/391/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області про скасування запису про обтяження майна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1С.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2Г.), третя особа Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області про скасування запису про обтяження майна, у якому з урахуванням уточнень до позовної заяви просить скасувати запис про обтяження квартири АДРЕСА_1, який внесений Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області 17 квітня 2007 року за № 4813810 (а.с.46-48).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 05 травня 2017 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.1)

Ухвалою судді від 10 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області про скасування запису про обтяження майна було залишено без руху (а.с.12). У встановлений судом строк недоліки вищевказаної позовної заяви були усунуті позивачем.

Ухвалою судді від 29 травня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області про скасування запису про обтяження майна (а.с.17).

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна позивачу стало відомо, що 17 квітня 2007 року реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області було внесено запис № 4813810 про обтяження належної їй на праві власності квартири. У звязку з викладеним позивач звернулася до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області з вимогою зняти заборону, на що отримала відповідь про необхідність звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.65).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області надав до суду заяву, у якій просив здійснити розгляд справи без його участі (а.с.19)

Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 (а.с.49-50).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 17 квітня 2007 року реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області зареєстровано обтяження заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4813810, підстава обтяження договір застави, обєкт обтяження квартира за адресою: АДРЕСА_3, власник ОСОБА_2 (а.с.52). Також судом встановлено, що згідно з указаною довідкою заборону відчуження спірної квартири наклав приватний нотаріус.

Згідно із відповіддю Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 27 жовтня 2017 року, надану на виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29 серпня 2017 року про витребування належним чином завіреної копії договору застави (або його дублікату), за яким до реєстру заборон 17 квітня 2007 року о 09:36:43 за реєстраційним номером 4813810 внесено запис про обтяження у вигляді заборони (архівний запис) належного ОСОБА_1 нерухомого майна: квартири АДРЕСА_4 (архівний номер 3010DNIPR1, архівна дата 25 липня 1997 року, дата виникнення 02 квітня 1994 року, номер реєстра: 172-3, внутр. № 5501033А28ЕЕ40294В4А), будь-яка інформація відносно підстав для накладення заборони до державного нотаріального архіву на зберігання не передавалась, а запис про зареєстроване обтяження був перенесений працівниками інформаційних систем Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області як архівний запис, де не указані повні дані (а.с.41).

Таким чином, на даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна продовжує існувати запис про обтяження квартири, яку позивач законно набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 1995 року, що є порушенням прав позивача як власника зазначеного нерухомого майна.

Перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, наведений у статті 34 Закону України «Про нотаріат». Дії щодо скасування запису про обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчиняються державними реєстраторами прав на нерухоме майно в порядку передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» припинено доступ державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, приватних нотаріусів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, а реєстраторів бюро технічної інвентаризації - до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз'яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником вищевказаної квартири, а наявність обтяження у вигляді заборони позбавляє її права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області про скасування запису про обтяження майна задовольнити.

Скасувати запис про обтяження у вигляді заборони щодо нерухомого майна, що знаходиться за адресою: місто Дніпро (місто Дніпропетровськ), АДРЕСА_5, яка належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), який був зареєстрований реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області 17 квітня 2007 року, реєстраційний номер обтяження 4813810.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення складено 28 березня 2018 року.

Суддя М.П.Ходаківський