Справа № 346/2623/18
Провадження № 2/346/1496/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря Вербіщук О.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воронської сільської ради про встановлення факту приналежності спадкодавцю правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 30.06.2014 року в с. Ворона Коломийського району померла ОСОБА_2 і після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою с. Ворона, вул. Млинівка,8 та на чотири ділянки в с. Ворона Коломийського району, укладеним в його користь. Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, однак державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині відсутності правовстановлюючого документу, яким підтверджується право власності на дане майно. Згідно свідоцтв про право особистої власності на жилий будинок, виданих виконавчим комітетом Коломийської районної ради 02.03.1988 року, ? частина житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою с. Ворона, вул. Калініна, 95 (на даний час вул. Млинівка, 8) належала на праві власності ОСОБА_3 і ? даного майна належала на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4. ОСОБА_2 народилась 12.02.1932 року, її батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_4. 21.03.1993 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_6. При реєстрації цього шлюбу ОСОБА_2 змінила дівоче прізвище «Дикун» на «Чубанюк» і тому їй 02.08.1988 року було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на прізвище «Чубанюк». Пізніше ОСОБА_3 припинила сімейні відносини з ОСОБА_6 і відновила своє дівоче прізвище «Дикун». Однак, у Коломийському районному відділі ДРАЦС повідомили, що актовий запис про розірвання вказаного шлюбу і відомості про зміну прізвища ОСОБА_6 на Дикун відсутні, а тому слід встановити факт належності померлій ОСОБА_2 вищевказаного свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, яке видано на імя ОСОБА_3. Отже ОСОБА_2 на день її смерті згідно вказаного правовстановлюючого документу належала на праві власності ? частина вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Решта ? частина вказаного нерухомого майна станом на 15.04.1991 року була майном колгоспного двору і єдиним її членом була ОСОБА_7. 13.04.1992 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_2 все її майно, яке належатиме їй на день її смерті. 04.12.2000 року в с. Ворона Коломийського району ОСОБА_4 померла, і після її смерті згідно вимог ст.ст. 533 ЦК УРСР відкрилась спадщина за вищевказаним заповітом. Єдина спадкоємиця за вищевказаним заповітом ОСОБА_2 згідно вимог ст.549 ЦК УРСР фактично прийняла вказану спадщину, оскільки в шестимісячний строк після смерті спадкодавці і до дня її смерті проживала у вищевказаному будинку. Тому після смерті ОСОБА_4 ? частину вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами успадкувала ОСОБА_2 і , таким чином стала власником всього вказаного нерухомого майна, а після її смерті він, позивач, успадкував дане нерухоме майно. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що ОСОБА_2 належало свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, яке видане виконавчим комітетом Коломийської районної ради 02.03.1988 року на імя ОСОБА_3; визнати за ним, ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, право власності на спадкове майно - на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою вул.. Млинівка, 8 с. Ворона Коломийського району Івано-Франківської області.

В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій вимоги позовної заяви підтримала, просила справу слухати у її відсутності.

Представник відповідача подав до суду письмову заяву, в якій вимоги позовної заяви визнав та просив справу слухати у відсутність представника сільської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмове клопотання представника позивача та представника відповідача, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст.123 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народилась 12.02.1932 року, а її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-V-УР № 867332. 21.04.1953 року ОСОБА_2 одружилась із ОСОБА_6, внаслідок чого змінила своє прізвище на ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯУ № 358516 (а.с.14).

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02.03.1988 року, виданого виконкомом Коломийської районної ради, половина жилого будинку з принадженими до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Ворона по вул. Калініна, 95 дійсно належить на праві особистої власності ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02.03.1988 року, виданого виконкомом Коломийської районної ради, в половині жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Ворона по вул. Калініна, 95 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с.12).

Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Воронської сільської ради № 230 від 12.04.2017 року вулиця Калініна перейменована на вул. Млинівка, будинку № 95 присвоєно номер 8 (а.с.15).

За життя ОСОБА_4 13.04.1992 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.20). 04.12.2000 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 072113 (а.с.21).

20.12.2013 року, за свого життя, ОСОБА_2 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно та належні їй права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

ОСОБА_2 померла 30.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 191982 (а.с.6).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 30.06.2014 року і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 04.12.2000 р. проживали в будинку по вул. Млинівка, 8 (колишня Калініна, 95), що підтверджується довідкою Воронської сільської ради № 551 від 15.07.2015 року (а.с.22). Крім того ОСОБА_1 01.10.2016 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення підсобного сільського господарства, що розташовані в с. Ворона, Коломийського району Івано-Франківської області, площею 670 кв.м., що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ 007722, виданого Воронською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 20 січня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 57 (кадастровий номер: :01:003:0056) (а.с.10).

Згідно довідки №752 від 03.12.2014 померлій ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 04.12.2000 р., належить половина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Ворона, вул.Млинівка, 8 (колишня Калініна, 95), приватизована земельна ділянка в с. Ворона Коломийського району. Станом на 01.07.1990 року в будинку по вул.Млинівка, 8 в с. Ворона були зареєстровані: голова сімї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 04.12.2000 р. На момент смерті ОСОБА_4, в спадковому будинку з померлою проживали дочка ОСОБА_2. Заборгованості по с/г платежах за 2014 рік не має. Заповіт від імені померлої ОСОБА_4 посвідчений виконкомом Воронської сільської ради за № 7 від 13.04.1992 р. не змінювався і не скасовувався (а.с.19).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_1, про що 16.12.2014 року подав відповідну заяву про прийняття спадщини до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 497/2014 (а.с.9). Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Ворона, вул.Млинівка, 8 Коломийського району Івано-Франківської області, оскільки відсутній право встановлювальний документ, який підтверджує право власності померлої на житловий будинок (а.с.7).

ОСОБА_2 народилась 12.02.1932 року, її батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_4. 21.03.1993 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_6. При реєстрації цього шлюбу ОСОБА_2 змінила дівоче прізвище «Дикун» на «Чубанюк» і тому їй 02.08.1988 року було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на прізвище «Чубанюк». Пізніше ОСОБА_3 припинила сімейні відносини з ОСОБА_6 і відновила своє дівоче прізвище «Дикун». Однак, у Коломийському районному відділі ДРАЦС повідомили, що актовий запис про розірвання вказаного шлюбу і відомості про зміну прізвища ОСОБА_6 на Дикун відсутні. Представник відповідача надав суду письмове клопотання про визнання позову, що підтверджує сам факт того ,що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є одною і тою самою особою.

Згідно вимог ст.548 ЦК УРСР та ст.1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня відкриття, тому після смерті ОСОБА_4 ? частину вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами успадкувала ОСОБА_2 і стала власником всього нерухомого майна,а після її смерті , все майно успадкував позивач.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Представник відповідача подав до суду письмове клопотання що позовні вимоги визнає.

Згідно даних технічного паспорту, в с. Ворона по вул. Млинівка, 8, Коломийського району Івано-Франківської області розташовані: житловий будинок літ. «А», стайня літ. «Б», стодола літ. «В», навіс -«літ. Г», навіс «літ. Д», сарай «літ. Ж», убиральня «літ. З», колонка «№1», ворота, огорожа - №2,3, вимощення - «І» (а.с. 16-18).

Згідно звіту про оцінку майна, оціночна вартість житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташовані в с. Ворона, вул. Млинівка, 8 Коломийського району Івано-Франківської області становить 503424 грн..

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, що ОСОБА_2 належало свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, яке видане виконавчим комітетом Коломийської районної ради 02.03.1988 року на імя ОСОБА_3, а також визнання за ним, ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, право власності на спадкове майно - на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою вул. Млинівка, 8 с. Ворона Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та, керуючись ст.ст.197-200,239,247 ч.2,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що ОСОБА_2 належало свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, яке видане виконавчим комітетом Коломийської районної ради 02.03.1988 року на імя ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, право власності на спадкове майно - на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою вул. Млинівка, 8 с. Ворона Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.