Справа № 502/2187/17
28 березня 2018 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді Масленикова О.А.
за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
за наявними у справі матеріалами
цивільну справу за позовом
Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях»
стягнення грошових коштів
Ухвалою судді від 09.01.2018 р. призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.
Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, враховуючи особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд ухвалює заочне рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:
23 липня 2014 р. ухвалою Господарського суду Одеської області №916/2560/14 щодо ДП ВШ «Устьдунайводшлях» порушено провадження у справі про банкрутство підприємства.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.10.2014 р. по справі № 916/2560/14 затверджено реєстр кредиторів, в тому числі заборгованість підприємства перед працівниками підприємства по виплаті заробітної плати, гарантій і компенсації.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 3 лютого 2015 р. по справі № 916/2560/14 кредиторські вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, визнано вимоги ОСОБА_1 в частині компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 6653,22 грн.
22.09.2016 р. ухвалою Господарського суду Одеської області справу № 916/2560/14 про банкрутство ДП ВШ «Устьдунайводшлях» припинено в звязку з підписанням мирової угоди і затвердження її судом.
23.08.2017 р. ОСОБА_1 ДП ВШ «Устьдунайводшлях» направлено лист про повернення підприємству помилково нарахованих коштів в розмірі 5355,84 грн.
З листа ДП ВШ «Устьдунайводшлях» від 10.11.2017 р. вбачається, що компенсація за затримку виплати заробітної плати ОСОБА_1 склала, згідно рішення Господарського суду Одеської області № 916/2560/14 від 03.02.2015 р. 6653,22 грн. Фактично виплачено 5355,84 грн.
При вирішенні справи судом застосовано наступні положення діючого законодавства:
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.
Разом з тим, правила ст. 1215 ЦК України встановлюють випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Зокрема, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, оскільки, виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі № 6-151цс13 та у справі № 6-91цс14, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків.
Так, суд зазначив, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню лише у разі наявності цих фактів.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки в ході розгляду справи з наданих сторонами доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів, які є заробітною платою, а також наявності рахункової помилки, суд застосувавши до спірних правовідносин положення статті 1215 ЦК України, дійшов висновку про те, що виплачені відповідачу у вигляді заробітної плати грошові кошти не підлягають поверненню позивачу.
Крім того, відповідні грошові кошти у будь-якому разі мали бути виплачені відповідачу позивачем.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову, в звязку з чим в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 16, 1212, 1215 ЦК України, суд -
У задоволенні позову Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_2