Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/6741/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Уманський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області, про внесення змін до державного реєстру актів цивільного стану, позбавлення батьківських прав та притягнення до кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Уманський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області, про внесення змін до державного реєстру актів цивільного стану, позбавлення батьківських прав та притягнення до кримінальної відповідальності. Мотивуючи свої вимоги тим, що 07 листопада 2013р. був підписаний трьохсторонній договір № 156-04 між ним, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та клінікою репродуктивної медицини «Надія». ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 в результаті штучних пологів в Уманському пологовому будинку народила для нього два хлопчики, перший з них (ОСОБА_3) помер через кілька годин, а другого (ОСОБА_4) він реанімобілем ф. «Добробут» доставив в реанімаційне відділення клініки «Охматдит» м. Києва. Тіло ОСОБА_5 йому видали (без документів) в морзі 06.06.2014 року в присутності ОСОБА_2, яка представила його батьком померлого. Є запис в книзі реєстрації про видачу тіла. 05.06.2014р. ОСОБА_2 всупереч домовленості, з метою шантажу, зареєструвала у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції дітей на себе та свого чоловіка та отримала на руки відповідні документи. Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, 15 жовтня 2014р. зареєстровано в Реєстрі 05 червня 2014р. № 7, актовий запис №321. В обмінній же карті, індивідуальній карті вагітної, історії пологів № 497 вона називає себе сурогатною матір'ю, а його - батьком дітей. Про це знав і співробітник пологового будинку, що був присутнім про оформленні документів. ОСОБА_2 видані документи: медичне свідоцтво про народження № 108 від 01.06.2014р., свідоцтво про перинатальну смерть №4 від 09.06.2014р. та допомогу - витяг КХ4358452. Голосіївським районним судом м. Києва ОСОБА_2 позбавили батьківських прав (рішення від 30.06.2016р., справа № 752/19888/15-ц). Своє батьківство він довів в суді - рішенням іменем України по справі № 705/5327/14-ц від 12 червня 2015 року: «З урахуванням приведеного та у зв'язку з тим, що укладений між сторонами договір про виношування дитини від 07 листопада 2013 року, відповідачем ОСОБА_2 оскаржений не був, під час розгляду справи будь-яких доказів свого генетичного споріднення з дітьми ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не надали, суд задовольняє позовні вимоги та вважає, що батьком ОСОБА_4 є позивач по справі». Діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вживши в судовому рішенні слово «дітьми» суд фактично визнав його батьком обох дітей. Вважає, що іншої трактовки просто не може бути. ОСОБА_5 він похоронив без документів. На ОСОБА_4, з тяжкою формою ДЦП, документи і саму дитину одержав, утримує і лікує. Необхідність даного позову виникла як результат відмови йому в винесені додаткового рішення, мотивуючи ти, що питання про померлого ОСОБА_3 ним не ставилося ні в позовній заяві, ні під час розгляду справи. Під час судового засідання він заявляв, що позбавив свого представника ОСОБА_7 представляти його інтереси в суді, через те, що він без його дозволу і не поставивши його до відома, змінив зміст позовних вимог, користуючись правом підпису, подав доповнення від 13 січня 2014р. знищив частину важливих документів, скориставшись його паролем електронної пошти. Просив суд: прийняти позовну заяву до розгляду. Витребувати з відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції копію актового запису про народження від 05.06.2014р. ОСОБА_4, який народився 01.06.2014 року у м. Умані. Зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції виключити: з актового запису про народження від 05.06.2014 року ОСОБА_8 на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, і в графі «батько» замість ОСОБА_3, вказати ОСОБА_1, видати йому довідку про народження ОСОБА_9 та свідоцтво про його смерть. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

19.04.2017р. ОСОБА_1 подав до суду доповнення до заяви про внесення змін до державного реєстру актів цивільного стану, а саме просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав та притягнення її до кримінальної відповідальності.

24.04.2018р. ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив суд внести уточнення до його позовної заяви від 22.10.2016р., до п.3, виклавши в такій редакції: Зобов'язати Уманський МРВ ДРАЦС в актовому записі про народження ОСОБА_8 від 05.06.2014 року запис в графі «батько» замість ОСОБА_3 вказати батьком - ОСОБА_1 і видати йому довідку про народження ОСОБА_9, внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_8, змінивши прізвище та по батькові померлого ОСОБА_8 на ОСОБА_9, та видати свідоцтво про смерть. Решту позовних вимог - про стягнення на його користь судових витрат та п.п.ІІ та ІІІ Доповнення до позовної заяви про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав на померлого сина, про відкриття кримінального провадження згідно п. 4 ст. 164 СК та п. 2 ст. 25 ЦК України за скоєння злочинів ст.ст. 134, 149, 366, 358, 136 п. 1 підтримує повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з урахуванням заявлених змін до позовних вимог, та просив суд їх задоволити. Зазначив про те, що питання щодо того, що він є батьком дітей, яких народила йому відповідач по справі - ОСОБА_2, уже піднімалося в ході судового розгляду і наявне судове рішення, яким визнано його батьком ОСОБА_6. Оскільки питання щодо батьківська померлого сина ОСОБА_5 при цьому не вирішувалося, він вимушений був звернутися до суду з цим позовом. Також вважає, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав відносно померлого сина ОСОБА_5 і відносно неї слід порушити кримінальну справу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що син ОСОБА_5 помер при народженні, тому вважає, що на цей час немає підстав для позбавлення її батьківських прав. Також вважає позов безпідставним та необґрунтованим, тому просить суд відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Умань Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Хлистун О.В. в судовому засіданні вважає, що на цей час позовні вимоги є неактуальними, оскільки позбавлення батьківських прав відносно померлого новонародженого недоцільне.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом достовірно встановлено про те, що позивач ОСОБА_1 звертався до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: Відділ РАЦС по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, служба справах дітей Уманської міської ради Черкаської області про визнання батьківства та внесення змін до державного реєстру актів цивільного стану і згідно рішення суду від 12 червня 2015 року, яке вступило в законну силу, його позовні вимоги задоволено частково. Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області виключити з актового запису про народження від 05 червня 2014 року ОСОБА_4 прізвище, ім'я та по батькові - ОСОБА_4 змінивши на - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 і в графі «батько» замість ОСОБА_3, вказати ОСОБА_1 та зобов'язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час розгляду вказаної справи було досліджено усі докази щодо народження відповідачем ОСОБА_2 дітей, внаслідок укладення договору між останньою та позивачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст.ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача щодо зобов'язання Уманського МРВ ДРАЦСу ГТУЮ у Черкаській області внести зміни у актовий запис про народження ОСОБА_8 від 05.06.2014 року щодо батька, підлягає до задоволення. У зв'язку з цим, у актовому записі слід змінити прізвище та по-батькові останнього з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 та видати свідоцтво про його смерть.

Також ОСОБА_1 у своєму позові ставить питання щодо позбавлення батьківських прав відносно померлого ОСОБА_9, відповідача по справі - ОСОБА_2 та притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради щодо порушення клопотання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_8 №879/01-20 від 22 червня 2017 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відсутні (а.с.113).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

На думку суду, оскільки ОСОБА_8 помер через декілька годин після пологів, ОСОБА_2 не могла виконувати батьківські обов'язки щодо виховання, утримання, розвитку дитини, дитину вона не забрала із пологового будинку на законних підставах, оскільки дитина померла. За вказаних обставин відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини, яка померла одразу після народження, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовна вимога в частині відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки це питання не може вирішуватися у порядку цивільного судочинства. Для вирішення вказаного питання позивач має право звернутися до правоохоронних органів із відповідною заявою.

Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, вказані коти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 277 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати Уманський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в актовому записі про народження ОСОБА_8 від 05.06.2014 року запис в графі «батько» замість «ОСОБА_3» вказати «ОСОБА_1», видати ОСОБА_1 довідку про народження ОСОБА_9, внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_8, змінивши прізвище та по батькові померлого ОСОБА_8 на ОСОБА_9 та видати свідоцтво про його смерть.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 551 гривня 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Черкаської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: А. Б. Коваль