Справа № 522/1300/18
Провадження № 2/522/4607/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бондар В.Я.,
при секретарі - Грищук В.О.
розглянувши в загальному порядку у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,
Позивач 24.01.2018 року звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, який мотивувала тим, що між нею та відповідачем 18.01.2010 року було укладено договір довічного утримання (догляду), який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б.. та зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій під реєстровим № 39. В зв'язку з укладенням договору довічного утримання (догляду) 18.01.2010 року було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири, вказану заборону зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій під реєстровим № 40. Згідно предмету Договору ОСОБА_2 отримує у власність на умовах договору квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка в цілому складається з однієї кімнати загальною площею 51, 3 кв. м, у тому числі житловою 14, кв.м.. Вказана квартира належала позивачу - ОСОБА_1, на підставі свідоцтва на право власності на квартиру № 4-А серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.09.2009 року, зареєстрованого в КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 21.09.2009 року в книзі № 60пр-123, номер запису 155. Зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 28321472. Відповідно до умов договору довічного утримання відповідач зобов'язувався надавати позивачу щомісячно матеріальне забезпечення у розмірі 500 грн., забезпечити триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря), наданням побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 7 днів, ремонтом побутової техніки тощо), забезпеченням лікувальними засобами на підставі виданих лікарем рецептів. Позивач зазначає, що відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором в п. 2.1, 2.2, крім того у позивача виникає потреба в іншому розмірі матеріального забезпечення, ніж визначено договором, поліпшенні умов проживання. Проте відповідач не враховує потреби позивача та стан її здоров'я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, продукти харчування та лікарські засоби позивач купує самостійно, розмір пенсії дозволяє позивачеві лише сплачувати комунальні послуги, також позивач вказує, що вимушена отримувати допомогу від сторонніх людей. Також позивач зазначає, що за станом свого здоров'я потребує сторонньої допомоги, за наданням якої вона звернулася до соціальної служби, однак укласти договір про надання соціальних послуг позивач не має можливості оскільки наявний договір довічного утримання. Враховуючи вкладене позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою від 25.01.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду) було залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви.
12.02.2018 року позивач в особі представника - ОСОБА_4 надала через канцелярію Приморського районного суду м. Одеси заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ознайомившись із одержаними матеріалами суддею встановлено, що заявник фактично виконав вимоги судді та усунув недоліки, допущені при оформлені заяви.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 12.02.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з проведенням підготовчого засідання 14.03.2018 року о 10 годині 30 хвилин.
13.03.2018 року на адресу Приморського районного суду міста Одеси надійшло клопотання від представника позивача про відкладення слухання справи. В зв'язку з тим, що сторони по справі в підготовче засідання призначене на 14.03.2018 року не з'явилися суд відклав розгляд справи до 14.04.2018 року о 10 годині 00 хвилин.
В підготовче засідання призначене на 17.04.2018 року з'явився позивач та її представник, відповідач в підготовче засідання не з'явився, заяв чи клопотань до суду не надавала. В зв'язку цим суд відклав розгляд справи до 16.05.2018 року.
16.05.2017 року через канцелярію Приморського районного суду міста Одеси від представника позивача - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків на звернення до суду з клопотанням про приєднання письмових доказів, витребування доказів та виклик свідків.
В підготовче засідання 16.05.2018 року з'явився позивач та представник позивача, відповідач в судове засідання не з'явилась, заяв та клопотань на адресу від відповідача суду не надходило. Також протокольною ухвалою суду 16.05.2018 року було задоволено клопотання про поновлення процесуальних строків та поновлено процесуальний строк для приєднання письмових доказів, витребування доказів та виклик свідків, також було задоволено клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, витребування доказів від КУ «Територіальний центр соціального обслуговування» та виклик свідків. В зв'язку цим розгляд справи було відкладено до 03.07.2018 року о 09 годині 30 хвилин.
03.07.2018 року до суду з'явився позивач та представник позивача, відповідач в судове засідання не з'явилась, заяв та клопотань на адресу від відповідача суду не надходило. Також в засіданні 03.07.2018 року було допитано свідка - ОСОБА_5 та оголошено перерву до 12.07.2018 року.
В засідання призначене на 12.07.2018 року до суду з'явився позивач та представник позивача, відповідач в судове засідання не з'явилась, заяв та клопотань на адресу від відповідача суду не надходило. В засіданні було допитано свідка - ОСОБА_6 та оглянуто письмові докази, представник позивача виступила з промовою в якій просила позов задовольнити, позивач позицію представника підтримала.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Заслухавши пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази та показання надані свідками, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне:
Судом встановлено, що ОСОБА_1, на праві особистої приватної власності належала квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 51,3 кв.м, у тому числі житловою площею 14,0 кв.м.
18.01.2010 року між ОСОБА_1 (Відчужувач) та ОСОБА_2 (Набувач) було укладено Договір довічного утримання (догляду) відповідно до предмету якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 51,3 кв.м, у тому числі житловою площею 14,0 кв.м.. Згідно з розділом другим зазначеного договору передбачені умови утримання (догляду) позивача, а саме, відповідно до п. 2.1 Договору довічного утримання від 18.01.2010 року матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися позивачеві оцінюється сторонами у суму 500 (п'ятсот) гривень. П. 2.2 передбачено, що утримання (догляд) на зазначену суму у п. 2.1 цього Договору визначаються сторонами у вигляді а) забезпечення Відчужувача житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі; б) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря); в) надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 7 днів, ремонт побутової техніки тощо); г) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б., та зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій за реєстровим № 39, одночасно з посвідченням договору довічного утриманні (догляду)18.01.2010 року приватним нотаріусом на виконання ст.. 73 ЗУ «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_2, до моменту припинення чи розірвання договору, вказана нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі вчинення нотаріальних дій за реєстровим № 40.
Проте сторона позивача - ОСОБА_1, свідчить про те, що за Договором довічного утримання (догляду) від 18.01.2017 року, відповідач - ОСОБА_2, взяті на себе повноваження не виконувала.
Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За положеннями ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Ст. 744 ЦК України, встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому, договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.
При цьому, згідно ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.
Відповідно до укладеного договору, ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання забезпечувати ОСОБА_1, виходячи з погодженої сторонами вартості такого забезпечення. При цьому в поняття «матеріальне забезпечення» сторонами вкладено придбання їжі, одягу, ліків, надання допомоги та оплату комунальних послуг тощо.
Матеріали справи свідчать, що особовий рахунок на нового власника відповідної квартири не переоформлювався. Сторона позивача зазначає, що житлово-комунальні послуги оплачуються позивачем за її власні кошти.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як зазначає ст. 611 ч.1 п.1 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.
Положеннями ст. 651 ч.ч.1,2,3 ЦК України, передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Пояснення і посилання сторони позивача щодо невиконання договору з боку ОСОБА_1, в цілому, були підтверджені показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведені до присяги у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 755 ч.1 п.1 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Як роз'яснює ст. 756 ч.1 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206,216,525,526,653,744,755,756 ЦК України, ст.ст. 258-259,263-265, ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 18 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. за реєстровим № 39.
Скасувати обтяження, встановлені договором довічного утримання, укладеним 18 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. за реєстровим № 40 шляхом зняття заборони відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
Допустити двосторонню реституцію та повернути сторони у первісне положення щодо права власності.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 23.07.2018 року.
Суддя: В.Я. Бондар