Провадження № 2/761/883/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Триндюк А.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Романюк Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати припиненою поруку за договором поруки №24/88/300713 від 30.07.2013 року укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2013 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №24/88/300713, за умовами якого відповідач надав позичальнику кредит у сумі 700000,00 грн. на споживчі потреби, строком до 29.07.2020 р. 30.07.2013 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №24/88/300713, за умовами якого позивач зобов'язаний відповідати перед відповідачем за зобов'язаннями позичальника, що випливають з кредитного договору. 06.03.2014 року, в зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, за вих. №30-124/473 від 05.03.2014 року відповідач направив на адресу позичальника претензію щодо виконання зобов'язання за кредитним договором, відповідно до якої відповідач вимагав протягом тридцяти днів з моменту отримання повідомлення дострокового в повному обсязі погасити заборгованість за кредитним договором. Таким чином, позивач вважає, що банком пропущено шестимісячний строк на право пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, зазначивши, що порука не є припиненною.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

30.07.2013 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №24/88/300713, за умовами якого відповідач надав позичальнику кредит у сумі 700000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою процентів у розмірі 19,49 % річних, строком до 29.07.2020 р.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_4 за кредитним договором №24/88/300713, 30.07.2013 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №24/88/300713.

05.03.2014 року ПАТ «БМ Банк» надіслало ОСОБА_4 вимогу про виконання зобов'язання за кредитним договором протягом тридцяти календарних днів з дня отримання вимоги.

15.03.2014 року ПАТ «БМ Банк» надіслало ОСОБА_3 вимогу про виконання зобов'язання за кредитним договором протягом тридцяти календарних днів з дня отримання вимоги, що не заперечувалося сторонами у справі, проте банком не було надано вказаної вимоги та підтвердження направлення і її отримання.

Так, відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 9.3 Кредитного договору визначено, що банк має право на розірвання даного договору та вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання, неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов'язаний на першу вимогу повернути банку суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку в наступних випадках: якщо позичальник порушує графік погашення, встановлений даним договором відповідно додатку №1.

Так, позичальником ОСОБА_4 порушено строки платежів з 30 січня 2014 року, у результаті чого за останнім утворилась заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

У відповідності до умов договору кредиту, банк надає кредит позичальнику строком до 29.07.2020 року.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

15.03.2014 року банк надіслав позивачеві вимогу про виконання зобов'язання позичальника протягом тридцяти днів з отримання вимоги, тобто скористався правом дострокового повернення кредиту.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Також згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання, у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

ПАТ «БМ Банк» скористалося своїм правом на дострокове стягнення кредитної заборгованості та у відповідності до ст. 1050 ЦК України пред'явив вимогу до поручителя ОСОБА_3 від 15.03.2014 року про дострокове погашення заборгованості у строк тридцять днів з дня отримання вимоги.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києві від 02.11.2015 року, ПАТ «БМ Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 26.12.2014 року.

За таких обставин, ПАТ «БМ Банк» повинно було звернутися до поручителя ОСОБА_3 з позовом про стягнення суми заборгованості протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 15.10.2014 року.

Враховуючи викладене, оскільки договором поруки було встановлено його дію до повного погашення зобов'язання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, відповідно зобов'язання за договором поруки від 30.07.2013 року припинилося.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 553, 559, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою - задовольнити у повному обсязі.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_3 за Договором поруки №24/88/300713 від 30.07.2013 року укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3, в забезпечення виконань зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором №24/88/300713 від 30.07.2013, з 15.10.2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: