02.08.18
Провадження 2-в/235/67/18
Справа 235/4086/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську ухвалу Верховного Суду від 20 червня 2018 року про направлення копії матеріалів касаційного провадження № 61-23578ск18 у справі № 2/0504/2295/2012 (2-650/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2018 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла ухвала Верховного Суду від 20 червня 2018 року про направлення копії матеріалів касаційного провадження № 61-23578ск18 у справі № 2/0504/2295/2012 (2-650/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою від 11 липня 2018 року було прийнято заяву та відкрито провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження, судове засідання призначено на 19 липня 2018 року.

19.07.2018 року учасники справи в судове засідання не зявились, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення їх про час і місце розгляду справи, в звязку з чим розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження було відкладено на 9 годину 30 хвилин 02.08.2018 року.

02.08.2018 року в судове засідання учасники справи не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали, долучені до ухвали Верховного Суду, відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, вважає що втрачене судове провадження підлягає відновленню в частині рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2012 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2014 року, виходячи з наступного.

Згідно ухвали Верховного Суду від 20 червня 2018 року зазначено, що у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2014 року відкрито касаційне провадження в зазначеній справі та витребувано з Будьоннівського районного суду м. Донецька цивільну справу № 2-650/11. Вимоги зазначеної ухвали не виконано в частині витребування справи, оскільки Будьоннівський районний суд м. Донецька знаходиться на території проведення операції обєднаних сил ЗСУ, тому справа до суду касаційної інстанції не надходила.

Відповідно до Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 змінено територіальну підсудність справ Будьоннівського районного суду м. Донецька та визначено територіальну підсудність справ за Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

У відповіді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2015 року № 29427 на запит Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що направлення справи № 2/0504/2295/2012 (2-650/11) неможливе, оскільки Будьоннівський районний суд м. Донецька судові справи не передавав.

З огляду на викладені обставини є підстави вважати, що судове провадження у зазначеній справі страчене.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 489 ЦПК України передбачає, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасників справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 490 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною ст.ст. 1,3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції».

Судом встановлено, що судове провадження по справі за позовом у справі № 2/0504/2295/2012 (2-650/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження, яке розглядалось Будьоннівським районним судом міста ОСОБА_2, втрачено. На офіційному сайті Будьоннівського районного суду м. Донецька міститься інформація щодо припинення роботи суду з метою збереження життя і здоровя суддів, працівників апарату та відвідувачів суду у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя через бойові дії, що відбуваються в районі розташування суду.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Будьоннівському районному суду м. Донецька, здійснюється Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. Але матеріали справ до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з Будьоннівського районного суду м. Донецька не передавались.

Збереглась копія рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2012 року та копія рішення Апеляційного суду Донецької області від12 червня 2014 року у справі № 2/650/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності (а.с. 9-14), які занесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Враховуючи, що достатньо зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження у справіі № 2/0504/2295/2012 (2-650/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності лише в частині рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2012 року та

рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2014 року, то втрачене провадження підлягає відновленню в частині рішень першої та апеляційної інстанцій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 488-495 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у справі № 2/0504/2295/2012 (2-650/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в частині рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2012 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2014 року:

№ 2/0504/2295/2012

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді:

при секретарі:

за участю представника позивача:

розглянувши у судовому засіданні в залі Будьоннівського районного суду м. Донецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.03.1956 року виконкомом Будьоннівської районної ради депутатів трудящих м. Сталіно прийняв рішення про надання ОСОБА_3 у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності за адресою: м. Сталіно, с. Красний городок, вул. Серова, № 54. Також, позивач вказав, що 03.09.1956 року між відділом комунального господарства Сталінської міської ради та ОСОБА_3 було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, загальною площею 360 кв. м., на якій було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями.

Позивач вказав, що після смерті ОСОБА_3, який помер 03.02.2009 року, залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з усіма надвірними будівлями за адресою: м. Донецьк, Будьоннівський район, вул. Череповецька, будинок 56, яке ОСОБА_3 заповідав йому. Відповідно до будівельно-технічного висновку, домоволодіння № 56 по вул. Череповецька у м. Донецьку знаходиться у задовільному технічному стані і може експлуатуватися в подальшому, а тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «А-1», погреб літ. «а», прибудова літ. «а1», ганок літ. «а2», літня кухня літ. «Б», прибудова к літній кухні літ. «б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», гараж літ. «Е, оглядова яма літ. «е», душ літ. «Ж», яма вигрібна літ. «З», трубопровід літ «*», огородження № 1-5, тротуар «І», в порядку спадкування за заповітом.

Заочним рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 31 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі та визнано за ним право власності на спадкове майно, що складається з будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «А-1», погреб літ. «а», прибудова літ. «а1», ганок літ. «а2», літня кухня літ. «Б», прибудова к літній кухні літ. «б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», гараж літ. «Е, оглядова яма літ. «е», душ літ. «Ж», яма вигрібна літ. «З», трубопровід літ «*», огородження № 1-5, тротуар «І», що знаходиться на земельній ділянці по вул. Череповецькій, буд. 56 у м. Донецьку, після смерті ОСОБА_3, який помер 03 лютого 2009 року, в порядку спадкування за заповітом.

21 серпня 2012 року ОСОБА_1 через канцелярію районного суду подав заяву про перегляд заочного рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 31 січня 2011 року у звязку нововиявленими обставинами.

Ухвалою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 02 листопада 2012 року заочне рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 31 січня 2011 року скасовано.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що підставою для такого перегляду є те, що при проведенні на початку липня 2012 року ремонту будинку, ним було виявлено технічний паспорт від 09.03.1988 року на домоволодіння за адресою: м. Донецьк, вул. Череповецька, 56, який він вважав втраченим та який при розгляді справи у судове засідання надати не міг. Позивач вказує, що згідно із діючого на той час законодавства, індивідуальний житловий будинок, після завершення будівництва повинен був бути зданий в експлуатацію державній прийомній комісії і тільки після цього підлягав реєстрації у БТІ. Таким чином, оскільки у технічному паспорті від 09.03.1988 року відсутня відмітка про самовільне будівництво, що є доказом того що будинок побудований та введений у експлуатацію на підставі діючих на той час нормативно-правових актів та на законних підставах.

Крім того, позивач звертає увагу, що технічний паспорт від 09.03.1988 року було видано після проведення інвентаризації житлового фонду України проведеного згідно постанови ЦК Компартії України і Ради Міністрів Української РСР від 01.03.1988 року і це підтверджує, що будинок, зведений у 1963 році було прийнято в експлуатацію і в тому ж році взято на облік в БТІ м. Донецька.

Після смерті діда ОСОБА_3 03.02.2009 року він залишився єдиним спадкоємцем всього майна за заповітом від 30 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4 Дев'ятої донецької державною нотаріальною конторою, але так як його дід згідно введеного в 2003 році нового ЦК України не перереєстрував в БТІ свій будинок і не отримав свідоцтво про право власності, то він не зміг отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на будинок.

Таким чином, оскільки техпаспорт від 09.03.1988 року підтверджує право власності ОСОБА_1 на будинок, на підставі вищенаведеного позивач просить переглянути ухвалене заочне рішення Будьоннівським районним судом м. Донецька від 31 січня 2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок літ. «А-1»- 71,4 кв.м.; добудову до будинку літ. «а1» - 11,6 кв.м.; літню кухню літ. «Б»- 23,4 кв.м.; добудова до літньої кухні літ. «Б» - 6,1кв.м.; гараж літ. «Е» - 20,8 кв.м.; сарай літ. «В» - 13,1 кв.м.; сарай літ. «Д» - 6,8 кв.м.; душ літ. «Ж» - 1,9 кв.м; яма вигрібна лит. «З» - 6 кв.м; розташованого на земельній ділянці по вул. Череповецької, № 56, у м. Донецьку, після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, якій діє на підставі довіреності, вимоги позивача підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не повідомив суд про

причину своєї не явки в судове засідання та не надав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як нововиявлені можуть розглядається обставини, що обґрунтовують вимоги, або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які снували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знати і не могли знати заявник і суд.

Згідно із виписки рішення виконкому Будьоннівської районної ради депутатів трудящих

м.Сталіно від 29.03.1956 року ОСОБА_3 було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 360 кв.м. для будівництва житлового будинку на праві приватної власності за адресою: м. Сталіно, сел. Красний городок, вул. Серова, № 54.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.1956 року між відділом комунального господарства Сталінської міської ради та ОСОБА_3 було укладено договір про надання останньому у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, загальною площею 360 кв.м.

У судовому засіданні встановлено, що вул. Серова перейменована у вул. Череповецька.

Згідно з технічним паспортом від 09.03.1988 року, наданого КП БТІ м. Донецька, домоволодіння № 56 по вул. Череповецькій у м. Донецьку проінвентаризовано за ОСОБА_3

Відповідно до експертно-технічного висновку, наданого АТЗТ ПВП «Донбасреконструкція» від 2009 року, на підставі результатів обстеження зроблено висновок, що стан конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а1», гаражу літ. «Е», літньої кухні літ. «Б» з прибудовою літ. «б», сараїв літ. «В», «Д», які знаходяться за адресою м. Донецьк, вул. Череповецька, 56 перебувають у задовільному стані та до подальшої експлуатації готові.

Відповідно до ч.І ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер 03 лютого 2009 року, після смерті якого залишилася спадщина та яке він заповів ОСОБА_1

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом від 30 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Девятої донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4

Відтак, на підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставні та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 1220, 1221, 1223 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок літ. «А-1» -71,4 кв.м; прибудова до будинку літ. «а1» - 11,6 кв.м; літня кухня літ. «Б» - 23,4 кв.м; прибудова к літній кухні літ. «б» - 6,1 кв.м; гараж літ. «Е» - 20,8 кв.м; сарай літ. «В» - 13,1 кв.м; сарай літ. «Д» - 6,8 кв.м; душ літ. «Ж» - 1,9 кв.м; яма вигрібна літ. «З» -6 кв.м,що знаходиться на земельній ділянці по вул. Череповецькій, буд. 56 у м. Донецьку, після смерті ОСОБА_3, який помер 03 лютого 2009 року, в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Будьоннівський районний суд м.Донецька. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис

Єдиний унікальний номер 2/650/11

Номер провадження 22-ц/775/3546/2014

Головуючий в 1 інстанції Сибірцева В.П.

Доповідач: Принцевська В.П.

Категорія 37

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРЇНИ

12 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Принцевської В.П.

суддів Лісового О.О., Тимченко О.О.,

при секретарі Доброрез А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.03.1956 року виконкомом Будьоннівської районної ради депутатів трудящих м. Сталіно прийняв рішення про надання ОСОБА_3 у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності за адресою: м. Сталіно, с. Красний городок, вул. Серова, № 54. Також, позивач вказав, що 03.09.1956 року між відділом комунального господарства Сталінської

міської ради та ОСОБА_3 було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, загальною площею 360 кв. м., на якій було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями.

Позивач вказав, що після смерті ОСОБА_3, який помер 03.02.2009 року, залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з усіма надвірними будівлями за адресою: м. Донецьк, Будьоннівський район, вул. Череповецька, будинок 56, яке ОСОБА_3 заповідав йому. Відповідно до будівельно-технічного висновку, домоволодіння № 56 по вул. Череповецька у м. Донецьку знаходиться у задовільному технічному стані і може експлуатуватися в подальшому, а тому позивач просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва домоволодіння, а саме: житловий будинок, погреб, прибудова, ганок, літня кухня, прибудова к літній кухні, сарай, убиральня, сарай, гараж, оглядова яма, душ, яма вигрібна, трубопровід, огородження, тротуар, в порядку спадкування за заповітом.

Заочним рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 31 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі та визнано за ним право власності на спадкове майно, що складається з будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва домоволодіння, а саме: житловий будинок, погреб, прибудова, ганок, літня кухня, прибудова к літній кухні, сарай, убиральня, сарай, гараж, оглядова яма, душ, яма вигрібна, трубопровід, огородження, тротуар, що знаходиться на земельній ділянці по вул. Череповецькій, буд. 56 у м. Донецьку, після смерті ОСОБА_3, який помер 03 лютого 2009 року, в порядку спадкування за заповітом.

21 серпня 2012 року ОСОБА_1 через канцелярію районного суду подав заяву про перегляд заочного рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 31 січня 2011 року у звязку нововиявленими обставинами.

Ухвалою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 02 листопада 2012 року заочне рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 31 січня 2011 року скасовано.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що підставою для такого перегляду є те, що при проведенні на початку липня 2012 року ремонту будинку, ним було виявлено технічний паспорт від 09.03.1988 року на домоволодіння за адресою: м. Донецьк, вул. Череповецька, 56, який він вважав втраченим та який при розгляді справи у судове засідання надати не міг. Позивач вказує, що згідно із діючого на той час законодавства, індивідуальний житловий будинок, після завершення будівництва повинен був бути зданий в експлуатацію державній прийомній комісії і тільки після цього підлягав реєстрації у БТІ. Таким чином, оскільки у технічному паспорті від 09.03.1988 року відсутня відмітка про самовільне будівництво, що є доказом того що будинок побудований та введений у експлуатацію на підставі діючих на той час нормативно-правових актів та на законних підставах.

Крім того, позивач звертає увагу, що технічний паспорт від 09.03.1988 року було видано після проведення інвентаризації житлового фонду України проведеного згідно постанови ЦК Компартії України і Ради Міністрів Української PCP від 01.03.1988 року і це підтверджує, що будинок, зведений у 1963 році було прийнято в експлуатацію і в тому ж році взято на облік в БТІ м. Донецька.

Після смерті діда ОСОБА_3 03.02.2009 року він залишився єдиним спадкоємцем всього майна за заповітом від 30 травня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4 Дев'ятої донецької державною нотаріальною конторою, але так як його дід згідно введеного в 2003 році нового ЦК України не перереєстрував в БТІ свій будинок і не отримав свідоцтво про право власності, то він не зміг отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на будинок.

Таким чином, оскільки техпаспорт від 09.03.1988 року підтверджує право власності ОСОБА_1 на будинок, на підставі вищенаведеного позивач просив переглянути ухвалене заочне рішення Будьоннівським районним судом м. Донецька від 31

січня 2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок - 71,4 кв.м.; добудову до будинку - 11,6 кв.м.; літню кухню - 23,4 кв.м.; добудова до літньої кухні - 6,1кв.м.; гараж - 20,8 кв.м.; сарай - 13,1 кв.м.; сарай - 6,8 кв.м.; душ - 1,9 кв.м; яма вигрібна - 6 кв.м; розташованого на земельній ділянці по вул. Череповецької, № 56, у м. Донецьку, після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності задоволено в повному обсязі.

З даним рішенням не погодився ОСОБА_6 та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що він є сином померлого 03.02.2009 року спадкодавця ОСОБА_3, в спірному будинку він проживає все своє життя, був зареєстрований в будинку на момент смерті спадкодавця. На теперішній час апелянт проживає в спірному будинку і це є його єдине місце проживання. З врахуванням того, що у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірний будинок небуло, а також з врахуванням того, що апелянт неодноразово ремонтував та добудовував цей будинок, він вважає, що також має право власності на частку в спірному будинку. Також апелянт посилається на те, що позивач не вказав його в позові відповідачем та приховав від суду, що між ним та позивачем є спір щодо вказаного будинку. Просив скасувати рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апелянт повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник ОСОБА_2 міської ради до суду не з»явився, повідомлений про час місце судового засідання телефонограмою № 6641, яка зареєстрована в журналі телефонограм № 2.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч.І ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.І ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із виписки рішення виконкому Будьоннівської районної ради депутатів трудящих м. Сталіно від 29.03.1956 року ОСОБА_3 було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 360 кв.м. для будівництва житлового будинку на праві приватної власності за адресою: м. Сталіно, сел. Красний городок, вул. Серова, № 54.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.1956 року між відділом комунального господарства Сталінської міської ради та ОСОБА_3 було укладено договір про надання останньому у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, загальною площею 360 кв.м.

У судовому засіданні встановлено, що вул. Серова перейменована у вул. Череповецька.

Згідно з технічним паспортом від 09.03.1988 року, наданого КП БТІ м. Донецька, домоволодіння №56 по вул. Череповецькій у м. Донецьку інвентаризовано за ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер 03 лютого 2009 року, після смерті якого залишилася спадщина та яке він заповів позивачеві ОСОБА_1

Статтею 292 ч.1 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з вимогами статті 3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 309 ч.1 п.п. 1, 4 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є обгрунтованими, оскільки судом неповно з»ясовано обставини справи. Суд не звернув увагу на те, що у спакодавця ОСОБА_3 є син ОСОБА_6, який проживає в даному будинку та був зареєстрований в спірному будинку на момент смерті спадкодавця. Суд не притягнув ОСОБА_6 в якості співвідповідача по даній справі, а тому апелянт був позбавлений законного права захистити свої права та інтереси щодо спірного майна в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 19 листопада 2012 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили в момент проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Судді: підписи

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: