Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/395/18

19 червня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого-судді Флоряк Д.В.,

секретаря Дмитрук С.І.,

з уч.представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018 року ОСОБА_3 звернулася із позовом в суд до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними розірвано 21 жовтня 2014 року згідно рішення Надвірнянського районного суду. За час спільного проживання в них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої записані вона з відповідачем. Дитина фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання дочки, а її доходи є недостатніми для утримання їх спільної дитини. Рішенням Надвірнянського районного суду від 18 вересня 2013 року задоволено її позов до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто аліменти в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час вказаний розмір аліментів є явно недостатнім, оскільки не можуть забезпечити нормальний і достаній рівень життя їх дочки. Вона працює фармацевтом і отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач в добровільному порядку не бажає сплачувати аліменти в більшому розмірі, хоча матеріально спроможний їх сплачувати, так як працює на тимчасових заробітках, часто виїздить на роботу за межі держави. Тому просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду від 18 вересня 2013 року та стягувати з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позововну заяву ОСОБА_3, в якому вказав, в якому він частково визнає позовні вимоги позивача і згідний платити аліменти на утримання дитини у розмірі 930 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що позивач не надала жодних доказів про її та дитини незадовільне матеріальне становище.

Представник відповідача-адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 також визнав частково та пояснив, що його довіритель згідний сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 930 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Суд, вислухавши пояснення представника позивача-адвоката ОСОБА_1, представника відповідача-адвоката ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та з'ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 08.05.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 21 жовтня 2014 року (а.с.8).

За час спільного проживання у сторін народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 6). Неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі та фактично знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується довідкою Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 233 від 08 лютого 2018 року і актом обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, виданим депутатом Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.9-10).

Судом також встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду від 18 вересня 2013 року позов задоволено ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7).

Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що на час винесення попереднього рішення від 18.09.2013 року, частина друга ст. 182 СК України в редакції Закону № 2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень.

Зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини відповідно до рішення суду від 18 вересня 2013 року є недостатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини, оскільки з 2013 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги.

Таким чином, з об'єктивних причин у позивача погіршився матеріальний стан, а тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду, є недостатньою для утримання дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також в п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак розмір аліментів визначається судом з врахуванням всіх обставин справи.

Як вже зазначалося, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Суд вважає необґрунтованим визначення сторонами розміру аліментів зокрема відповідачем ОСОБА_4 у звязку з його матеріальним становищем в розмірі 930 грн. на дитину, так як такий розмір є мізерним, не може забезпечити нормальне матеріальне забезпечення його дочки; а розмір аліментів, визначений позивачем ОСОБА_3Б.в 3000 грн. на дитину не достатньо обґрунтований і належним чином підтверджений.

З врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дитини, що доходи позивача є недостатніми для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини (її харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, що має інших утриманців - малолітню дитину від другого шлюбу, суд вважає, що він взмозі працювати та утримувати дочку ОСОБА_6 в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а тому суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів по 1250 грн. на дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, що узгоджується з нормами чинного цивільного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір в дохід держави та судові витрати на користь позивача.

На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 141, 259, 263-268 України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів - задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_4 згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2013 року (справа № 348/2359/13-ц), та стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (інд.номер НОМЕР_1), уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 (інд.номер НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решта позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 600 грн. судових витрат по справі.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2018 року