РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

з секретарем судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27 лютого 2013 року у розмірі 18 827 грн. 53 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 3 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 04 липня 2017 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 18 827 грн. 53 коп., з яких 8 821 грн. 97 коп. заборгованість за кредитом, 2 926 грн. 50 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 5 706 грн. 32 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 872 грн. 74 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов'язання.

У судове засідання представник позивача не з'явився, при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив з мотивів його недоведеності та безпідставності. Зокрема, в позові та наданій до нього таблиці відсутні детальні розрахунки, які б показували із яких сум та за який період виходив позивач, коли визначив розмір заборгованості по тілу кредиту в межах суми, яка станом на 04 липня 2017 року згідно наданих розрахунків складає 8 821,97 грн. ОСОБА_2 визнає те, що 27 лютого 2013 року у приміщенні банку він подав заяву для відкриття рахунку, так як мав намір скористатися банківськими послугами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак його вимушено було приєднано до послуг в частині кредитування і введено в оману та детально не обізнано з умовами відкриття рахунку та умовами кредитування. ОСОБА_2 підписав 27 лютого 2013 року лише заяву, але Умови та Правила надання банківських послуг, Витяг з «Тарифів Банку», «Пам'ятку клієнта» та інші документи, які б підтверджували ознайомлення його з умовами кредитування в частині пільгового періоду кредитування, права банку щодо утримання з клієнта відсотків за користування кредитними коштами і їх розмірів та правил нарахування, можливостей, розмірів і порядку нарахування банком клієнту штрафів, пені і комісій по кредиту ОСОБА_2 не підписував і з ними не був ознайомлений. Умови, які він не підписував, не є частиною договору. ОСОБА_2 визнає, що він отримав від позивача кредит в розмірі 3 500 грн., використовуючи платіжну карту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і погоджується їх повернути. Проте, нарахування тіла кредиту поза межами кредитного ліміту, який був ним отриманий в сумі 3 500 грн., нарахування відсотків, пені, комісії та штрафів на виконання умов договору з якими він не був ознайомлений і які не підписував вважає безпідставним та таким, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Представником відповідача було заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 27 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом подання останнім анкети-заяви на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, згідно якої він отримав кредит у розмірі 3 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначений в Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання Карти, зазначена в Заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачем про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу було видано картку 27 лютого 2013 року.

Подавши відповідну заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає укладений між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Окрім того, п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що підписання цього Договору є прямим і безумовним згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Таким чином суд звертає увагу, що підписуючи Анкету-заяву б/н від 27 лютого 2013 року ОСОБА_2 ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Доказів того, що відповідача вимушено було приєднано до послуг в частині кредитування і введено в оману та детально не обізнано з умовами відкриття рахунку та умовами кредитування відповідачем не подано і судом їх не здобуто.

З наданих позивачем розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що після укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором у результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту, з урахуванням зміненого кредитного ліміту, у розмірі 8 821 грн. 97 коп.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачем, а відповідач погодився з умовами договору, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені цими умовами.

Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданих суду розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 27 лютого 2013 року, та виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 04 липня 2017 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 18 827 грн. 53 коп., з яких: 8 821 грн. 97 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 926 грн. 50 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 5 706 грн. 32 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 872 грн. 74 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання.

Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку відповідача суд погоджується з розміром заборгованості відповідача за тілом кредиту, що становить 8 821 грн. 97 коп., заборгованості за процентами, яка становить 2 926 грн. 50 коп.

Разом з тим, згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 5 706 грн. 32 коп., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань позичальником є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів 1 372 грн. 74 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 11 748 грн. 47 коп. (8 821 грн. 97 коп. + 2 926 грн. 50 коп.), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 1 087 грн. 42 коп. (500 грн. 00 коп. + (11 748 грн. 47 коп. х 5%).

Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 27 лютого 2013 року, становить 12 835 грн. 89 коп. (8 821 грн. 97 коп. + 2 926 грн. 50 коп. + 1 087 грн. 42 коп.).

Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 090 грн. 82 коп. (12 835 грн. 89 коп. х 1600 грн. 00 коп. /18 827 грн. 53 коп.).

Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2013 року у розмірі 12 835 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять пять) гривень 89 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1 090 (одна тисяча девяносто) гривень 82 копійки.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2018 року.

Суддя О.О. Першко