РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4665/18

Провадження № 2/643/3672/18

30.07.2018

30 липня 2018 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова в складі головуючого судді Сугачової О.О.,розглянувши у спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього дитину на період навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 07.04.1995 по 27.07.2004 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, 1999 року народження. Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачем. З відповідача стягнуто аліменти на користь позивача до досягнення сином повноліття, однак батько дитини обов'язки щодо сплати аліментів не виконує. З 01.09.2016 син навчається в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут», військовій кафедрі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. Відповідач працює. Позивач неодноразово зверталася до відповідач, однак останній її прохання про участь у матеріальній підтримки сина, ігнорує.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.

Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред'явлено.

Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між батьками позивача розірваний 27.07.2004.

Із розрахунку заборгованості державним виконавцем вбачається, що станом на 01.07.2015 перед позивачем ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина за виконавчим листом від 08.12.20013 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова.

Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про розірвання шлюбу, розрахунку заборгованості (а.с.2,3,5).

Відповідно до правил ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вини можуть надавати матеріальну допомогу.

Так, із копії довідки Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут», від 29.03.2018, вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу 2-го факультету денного відділення, навчання за кошти держбюджету, закінчує навчання у червні 2010 (а.с.6).

Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Між тим, з боку позивача, окрім довідки про навчання, довідки з місця реєстрації, наявності заборгованості по аліментах відповідача станом на 2015, будь-яких належних доказів, які б свідчили про потреби в матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням сина за кошти державного бюджету, а саме, доказів про витрати на одяг, предметів навчання, витрати на проїзд тощо, суду не надано.

Отже, аналізуючи вищенаведене, при відсутності належних та допустимих доказів у підтвердження вимог позову, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81 ЦПК України, ст.ст. 182, 199 СК України, суд, - в и р і ш и в:

В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя