Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2018 Справа №607/1612/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Пастернак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства індивідуальних забудовників «Наука» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства індивідуальних забудовників «Наука» про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 33,1 м.кв. у житловому будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 лютого 2006 року між нею та ТІЗ «Наука» було укладено договір про дольову участь у будівництві квартири в житловому будинку АДРЕСА_1. Свої зобов'язання зі сплати вартості квартири позивач виконала у повному обсязі, крім того, сплатила на рахунок ТІЗ «Наука» додаткову плату за квартиру. Згідно умов вказаного договору ТІЗ «Наука» взяло на себе зобов'язання передати у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 9-му поверсі загальною площею 33,1 м.кв. та сприяти власнику в оформленні права власності на майно. В позасудовому порядку ОСОБА_1 не може оформити право власності на квартиру, оскільки окремого рішення про її вступ до кооперативу не приймалося, від-так за внутрішніми списками вона не є членом кооперативу.

Ухвалою від 12 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, а ухвалою від 02 травня 2018 року підготовче засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - ТІЗ «Наука», в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Разом з тим, від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого ТІЗ «Наука» не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 у житловому будинку по АДРЕСА_1. При цьому зазначає, що позивач була виключена із членів товариства та діє заборона на передачу таким членам ТІЗ «Наука» майна, однак ОСОБА_1 виконала всі фінансові зобов'язання перед ТІЗ «Наука» згідно Договору про дольову участь у будівництві від 02 лютого 2006 року, Рішення загальних зборів ТІЗ «Наука» від 12 грудня 2008 року та Статуту. Також вказує, що згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 18 березня 2015 року, частина будинку по АДРЕСА_1, де знаходиться квартира АДРЕСА_1, прийнята в експлуатацію.

Судом встановлено наступні обставини.

02 лютого 2006 року між ТІЗ «Наука» та ОСОБА_1 було укладено договір про дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_1 на 9-му поверсі в будинку по АДРЕСА_1 (далі - Договір).

Згідно п. 3 Договору, орієнтовна вартість квартири складає 35300 гривень.

На виконання умов договору, зобов'язання ОСОБА_1 із сплати вартості квартири останньою було виконано в повному обсязі та борг по внесках на утримання будинку відстуній, що підтверджується довідкою № 74, виданою 26 серпня 2015 року ТІЗ «Наука».

11 вересня 2013 року та 19 лютого 2016 року ОСОБА_1 на рахунки ТІЗ «Наука» було сплачено 7607,00 гривень та 8100 гривень відповідно додаткової плати за квартиру, згідно договору дольової участі від 02 лютого 2006 року, що підтверджується копіями квитанцій.

Згідно п. 2 Договору ТІЗ «Наука» взяло на себе зобов'язання передати у власність однокімнатну квартиру та сприяти власнику в оформленні права власності на майно.

Відповідно до відомостей, які містяться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство індивідуальних забудовників «Наука» (), з огляду на статус його засновників (учасників), є кооперативом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правонаступництво України» закони Української PCP та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української PCP, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України. Крім того, відповідно до статті 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону); у разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло; держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 133 Житлового кодексу Української PCP громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру.

Згідно пунктів 7, 8 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу (затвердженого постановою Радою Міністрів Української PCP 31 жовтня 1985 p., N395) громадяни приймаються до членів житлово-будівельного кооперативу після досягнення ними вісімнадцятирічного віку; у випадках і в порядку, встановлених законодавством Союзу PCP і Української PCP, до членів кооперативу можуть прийматися й інші громадяни, які проживають поза межами даного населеного пункту.

Відповідно до частин 1, 4 статті 163 Цивільного кодексу України виробничим кооперативом є добровільне об'єднання громадян на засадах членства для спільної виробничої або іншої господарської діяльності, яка базується на їхній особистій трудовій участі та об'єднанні його членами майнових пайових внесків. Статутом кооперативу та законом може бути передбачено участь у діяльності виробничого кооперативу на засадах членства також інших осіб; правовий статус виробничих кооперативів, права та обов'язки їх членів встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Згідно частини 3 статті 384 Цивільного кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно статей 2, 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки; вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов'язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації; відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі, а за напрямами діяльності кооперативи, серед іншого, можуть бути також житлово-будівельними. Відповідно до статті 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу; членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності; кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Статтями 11, 21 Закону України «Про кооперацію» визначено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви; особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Частиною 1 статті 202, частинами 3 - 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків; у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Проаналізувавши вищезазначені обставини та правові норми, суд приходить до висновку, що шляхом укладення із Товариством індивідуальних забудовників «Наука» договору про дольову участь у будівництві квартири за адресою: АДРЕСА_1, та повним його виконанням, позивачкою було здійснено майновий пайовий внесок у вказане товариство, яке за своєю організаційно-правовою формою є кооперативом, а відтак остання фактично стала його учасником (учасником).

Відповідно до пункту 80 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об'єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подається, серед іншого, довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Позивачка позбавлена подати відповідну довідку, оскільки будучи фактичним членом кооперативу, за внутрішніми списками такою не є, оскільки окремого рішення про вступ до кооперативу ОСОБА_1 не приймалося.

Разом з тим багатоквартирний будинок, в якому розташована спірна квартира зданий в експлуатацію, вартість квартири сплачено товариству забудовників, котре не має заперечень щодо визнання права на майно за позивачкою.

Відтак, аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст. 16, 316, 317, 319, 328 ЦК України , суд, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до Товариства індивідуальних забудовників «Наука» (м. Тернопіль, вул. Кривоноса, 2А, код ЄДРПОУ - 25694179) про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №109, загальною площею 33,1 кв.м., в будинку за адресою: м. Тернопіль, вул. Винниченка, 4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14 червня 2018 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк