Справа № 308/2592/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., секретарі Струтинська Н.Ю., за участю представника заявника ОСОБА_1, державного виконавця Чуп І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2, на бездіяльність старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3, та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в інтересах ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 та зобовязання вчинити певні дії.

Свою скаргу мотивував тим, що 13.02.2018 року він звернувся до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області з заявою про надання документів виконавчого провадження №52408826 та постанови про арешт майна боржника.

Станом на 13.03.2018 року державний виконавець Чуп І.М. документів у встановленому законом порядку заявнику не надав, чим порушив його права та вимоги чинного законодавства, зокрема вимоги ст.20 Закону України «Про звернення громадян» та ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Чуп І.М., яка полягає у ненаданні процесуальних документів.

Під час розгляду скарги представник заявника ОСОБА_1 уточнив вимоги скарги, про що подав відповідну скаргу (уточнену станом на 03.04.2018 року), де зазначає, що 26.03.2018 року ним отримано лист відповідь на його заяву від 13.02.2018 року з повідомленням про вручення надісланий Ужгородським РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, однак в додатках до супровідного листа відсутня постанова про відкриття виконавчого провадження №52408826 від 30.09.2016 року.

Таким чином, вважає дії державного виконавця неправомірними та просить суд зобов»язати державного виконавця належним чином повідомити ОСОБА_2 як боржника, про відкриття виконавчого провадження та визнати неправомірними дії старшого виконавця щодо неповідомлення її належним чином про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження, визнати неправомірними дії виконавця які полягають у неповідомленні боржника про арешт майна, а також визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, що полягає у ненаданні відповіді на звернення ОСОБА_2 в строки передбачені законом.

Представник заявника в судовому засіданні уточнену скаргу подану 03.04.2018 року підтримав частково та просив суд таку задовільнити окрім вимоги передбаченої п.4 прохальної частини скарги, якою просив визнати дії старшого державного виконавця Чуп І.М. щодо не повідомлення боржника ОСОБА_2П про арешт майна - неправомірними, від якої він відмовився та просив суд таку не розглядати.

Державний виконавець Чуп І.М. в судовому засіданні зазначив, що визнає той факт, що ним дійсно не було дотримано вимог чинного законодавства та порушено строк надання відповіді на заяву ОСОБА_1, оскільки підготування такої відповіді потребувало додаткового часу, щодо решти пред»явлених до нього вимог зазначив, що проти таких заперечує та підтримує свою позицію викладену у відзиві на скаргу, просить суд відмовити в задоволенні скарги, а саме у вимогах передбачених п. 1,2 та 3 прохальної частини уточненої скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 13.02.2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області з заявою про надання постанови про відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_2 та постанови про накладення арешту на майно .

Станом на 15.03.23018 року заявник вищевказаних документів не отримав, також не отримав жодної відповіді на його заяву.

26.03.2018 року ОСОБА_1 було отримано лист з Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 20.03.2018 року вих..№4566, відповідно до якого на адресу представника заявника надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження №52408826 від 30.09.2016 року та постанову про накладення арешту на майно №52408826.

Разом з тим встановлено, що ні ОСОБА_2 ні її представник ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження №52408826 від 30.09.2016 року не отримували, оскільки до листа було додано постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2016 року ВП№52408486.

У відповідності до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно ч.5 та ч.6,7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до ч.1, 2 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.5 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні належні докази, які підтверджують вручення (отримання) боржнику ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження № 52408826 від 30.09.2016 року та № 52408486 від 30.09.2016 року, що свідчить про бездіяльність державного виконавця і є підставою для зобов'язання уповноважених осіб виконавчої служби усунути допущенні порушення шляхом належного повідомлення ОСОБА_2, як боржника, про відкриття виконавчого провадження №52408826 від 30.09.2016 року, так як постанова № 52408486 від 30.09.2016 року представником боржника вже отримана 26.03.2018 року.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, у тому числі: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що 13.02.2018 року представником заявника ОСОБА_1 на ім'я начальника Ужгородського РВ ДВС п.Когутич Є.Д. направлено заяву з проханням надати постанову про відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_2 та постанови про накладення арешту на майно, проте державний виконавець не відреагував на надіслану заяву.

Надав заявнику відповідь тільки 20.03.2018 року Лист вих. №4566, який заявником отримано було 26.03.2018 року, тобто більш ніж через місяць після звернення.

Отже, згідно з пояснень представника заявника, які підтверджуються матеріалами справи, ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 відповіді на свій запит вчасно не отримали, а державний виконавець в судовому засіданні підтвердив, що така відповідь ним була направлена на адресу представника тільки 20.03.2018 року.

За таких обставин, вважаю доведеним, що інтереси боржника, його право на отримання інформації та вимоги Закону України «Про звернення громадян» були порушені, оскільки державний виконавець в ході виконавчого провадження фактично не розглянув в установлені строки заяву сторони виконавчого провадження та не повідомив про хід виконавчого провадження, що свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що уточнена скарга підлягає до задоволення, оскільки державний виконавець не подав належних і допустимих доказів на спростування доводів наведених заявником в обґрунтування його вимог.

Керуючись ст.ст. 18,71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3, які полягають у неналежному повідомленні боржника ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження №52408826 від 30.09.2016 року.

Зобов'язати старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 належним чином повідомити боржника ОСОБА_2, про відкриття виконавчого провадження №52408826 від 30.09.2016 року.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3, які полягають у неналежному повідомленні боржника ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження №52408426 від 30.09.2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3, які полягають у ненаданні відповіді на звернення ОСОБА_2 у встановлений законом строк.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.Р. Деметрадзе