АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року

м. Рівне

Справа № 556/88/18

Провадження № 22-ц/787/752/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року (суддя Поровський В.А.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

23 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що наявна необхідність у збільшенні розміру аліментів, що стягуються на утримання їх з відповідачем дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а відповідач має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі так як проживає один, немає інших утриманців та має достатні доходи для матеріальної допомоги своїм дітям.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі з 20 грн щомісячно на кожну дитину на 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів до стягнення підлягають аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

23 березня 2018 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, призначивши аліменти у оптимальному розмірі, який він зміг би сплачувати.

Зазначає, що він немає можливості сплачувати аліменти, у встановленому судом розмірі.

Вказує, що він є інвалідом ІІІ групи, не працевлаштований, проживає на утриманні своєї матері, яка є пенсіонеркою.

11 травня 2018 року ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому вона покликається на законність рішення місцевого суду.

Вказує, що ОСОБА_3 не бере участі у вихованні та утриманні дітей.

Інвалідність йому була встановлена з 13.02.2018 року, однак і до цього часу він не надав допомоги на забезпечення дітей.

Просила залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Судом встановлено, що з 31.07.1995 року по 15.11.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 15.11.2013 року у справі № 556/2516/13-ц (а.с. 7).

Від шлюбу у сторін є неповнолітні сини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 11.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ГЮ № 021005 та свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 135465 (а.с. 5, 6).

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.07.2011 року у справі № 2-348/11 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 20 (двадцять) гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 25).

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості -судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального або сімейного стану, погіршенння або поліпшення здоров"я когось із них.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_4 є молодою, працездатною особою.

У довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12ААА № 751596, копія якої наявна у матеріалах справи, у графі 12."Висновок про умови та характер праці" зазначено, що ОСОБА_4 протипоказана робота у шкідливих небезпечних умовах праці (а.с. 46). Таким чином, стан його здоров'я не унеможливлює виконання ним іншої роботи, яка йому не протипоказана.

Отже, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан ОСОБА_4, позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, а встановлений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2011 року розмір аліментів зміні з 20 грн на 700 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Місцевий суд, встановивши розмір аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, фактично не вирішив питання про збільшення встановлення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, відповідно до заявлених позовних вимог, а тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

На підставі ст. 181, 182, 192 СК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 20 грн щомісячно на кожну дитину.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі по 700 (сімсот) грн., на кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір сплачений нею за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 червня 2018 року.

ОСОБА_8 Шимків

Судді: М.П. Григоренко

ОСОБА_2