АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5682/15-ц 22-ц/774/87/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 210/5682/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: ОСОБА_1

сторони

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2017 року, яке постановлено суддею Чайкіною О.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», з одного боку, та ОСОБА_4, як «Позичальником», з іншого боку, було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 в іноземній валюті в сумі 28 000 доларів США зі строком повернення не пізніше 10.05.2017 року.

В забезпечення виконання перед Кредитором - відповідачем зобовязань ОСОБА_4 за вказаним Договором про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого ПАТ «УкрСиббанк», і позивачем, як «Поручителем», 11.05.2007 року було укладено Договір поруки № 0П. Виходячи з того, що Договір поруки від 11.05.2007 року був укладений між мною та відповідачем на виконання зобовязань за кредитним договором, всі умови, що стосуються внесення змін до Договору в частині збільшення обсягу майнової відповідальності Позичальника, стосуються відповідно й поручителя.

Так, в порушення визначеного п.2.1 Договору поруки імперативного припису, 18.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та боржником ОСОБА_4, було укладено Додаткові угоди №1 та №2, згідно яких внесено зміни до істотних умов Договору про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року в частині визначення порядку погашення кредиту, зокрема: перенесено строки виконання зобовязань позичальника зі сплати процентів за Договором за використання кредитних коштів у доларах СІЛА в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року та в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року на період з 01.02.2014 року по 10.02.2014 року; викладено в новій редакції п.1.3.4. Договору відносно строку сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані Банком такі процентів. Про наявність зазначених додаткових угод позивач дізналась під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи в рамках даного судового процесу. У звязку з викладенням в новій редакції Графіку погашення кредиту згідно п.1.2 Додаткової угоди №1 від 18.02.2009 року, фактично відповідачем було неправомірно збільшено обсяг відповідальності позивача як поручителя.

Як слідує з положень п. 1.3, п. 7.1 Договору розрахунок процентів за використання кредитних коштів здійснюється за обліковою ставкою 13,5% річних від суми кредиту в іноземній валюті - доларах США, на що істотний вплив має його курс до гривні України. Враховуючи зміни в курсі валют, з урахуванням змін в Графіку виплати процентів за користування кредитом відповідно до Додаткових угод №1, 32 від 18.02.2009 року в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року та в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року на період з 01.02.2014 року по 10.02.2014 року, істотно збільшився обсяг моєї відповідальності, як поручителя. Оскільки внаслідок внесення змін до Графіку погашення кредиту, який містить істотні умови Договору про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року, без відома позивача та попереднього узгодження, було здійснено зміни відносно відстрочення виконання зобовязань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, та призвело до збільшення розміру нарахування процентів. В той же час, як вбачається з довідок-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, в порушення п.7.1 Договору, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне погашення кредитних зобовязань» Банк збільшив процентну ставку до: 28% за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року; 39% за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року; 60% за період з 04.03.2015 року по 20.04.2015 року.

Уточнивши позовні вимоги позивач просила суд визнати припиненим договір поруки № 0П від 11 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 травня 2007 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано договір поруки № 0П від 11 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 травня 2007 року - припиненим.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що підписанням договору поруки позивач підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, тому безпідставним є посилання на те, що вона не надавала, а Банк не отримував згоди на зміну умов Кредитного договору, адже фактично така згода уже закріплена в договорі поруки.

Поручителю було відомо, що за користування кредитними коштами понад встановленого Договором строку, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1 кредитного договору, тобто основне зобовязання за договором не було змінено.

В запереченнях на апеляційну скаргу, які надійшли до суду апеляційної інстанції 04.12.2017 року, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і заперечень на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 11.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 в іноземній валюті в сумі 28 000 доларів США зі строком повернення не пізніше 10.05.2017 року (а.с.9-11).

В забезпечення виконання зобовязань перед Кредитором за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту від 11.05.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_311 травня 2007 року було укладено Договір поруки № 0П (а.с.12).

Під час укладення Договору поруки з умовами Основного договору відносно кредитної суми, строку її повернення та з визначеним Графіком погашення заборгованості позивач була ознайомлена в повному обсязі, про що свідчить її підпис на Договорі поруки.

Згідно умов п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору поруки від 11.05.2007 року ОСОБА_3 була визначена, як фінансовий поручитель, що несе разом з боржником солідарну відповідальність в повному обсязі у випадку допущення порушення з боку боржника ОСОБА_4 зобовязань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту згідно викладених в ньому умов (а.с.12).

18.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та боржником ОСОБА_4, було укладено Додаткові угоди №1 та №2, згідно яких внесено зміни до істотних умов Договору про надання споживчого кредиту від 11 травня 2007 року в частині визначення порядку погашення кредиту.

Відповідно до Додаткових угод № 1, та за № 2 від 18.02.2009 року перенесено строки виконання зобовязань позичальника зі сплати процентів за Договором за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року та в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року на період з 01.02.2014 року по 10.02.2014 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за період з 31.07.2008 року по 30.09.2008 року до 18,5%, а також 30.09.2008 року, 30.01.2009 року до 41%; за період 31.07.2012 року, 31.08.2012 року, 31.10.2012 року, 29.12.2012 року,31.03.2013 року, 31.01.2014 року, 28.02.2014 року, 31.03.2014 року, 27.06.2014 року, 31.07.2014 року, 29.08.2014 року, 30.09.2014 року, 31.10.2014 року, 28.11.2014 року, 31.12.2014 року, 30.01.2015 року, 27.02.2015 року, 31.03.2015 року до 15,5% за подвійною обліковою ставкою НБУ, після реструктуризації (а.с. 15-24).

Відповідно до довідок-розрахунків пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, ПАТ «УкрСиббанк» збільшив процентну ставку до 28% за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року, до 39% за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року, до 60% за період з 04.03.2015 року по 20.04.2015 року (а.с. 20).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що внесення змін умов до основного зобовязання, забезпеченого порукою свідчить про дії банку на зміну умов кредитного договору, чинного між відповідачем та третьою особою, тобто вбачається зміна основного зобовязання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.ст. 553,554 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору поруки від 11.05.2007 року ОСОБА_3 була визначена, як фінансовий поручитель, що несе разом з боржником солідарну відповідальність в повному обсязі у випадку допущення порушення з боку боржника ОСОБА_4 зобовязань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту згідно викладених в ньому умов.

Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до п. 2.1 Договору поруки від 11.05.2007 року, кредитор не в праві без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та боржником ОСОБА_4, було укладено Додаткові угоди №1 та №2, згідно яких внесено зміни до істотних умов Договору про надання споживчого кредиту від 11 травня 2007 року в частині визначення порядку погашення кредиту.

Так, відповідно до Додаткових угод № 1, та за № 2 від 18.02.2009 року перенесено строки виконання зобовязань позичальника зі сплати процентів за Договором за використання кредитних коштів у доларах СІЛА в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року та в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року на період з 01.02.2014 року по 10.02.2014 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за період з 31.07.2008 року по 30.09.2008 року до 18,5%, а також 30.09.2008 року, 30.01.2009 року до 41%; за період 31.07.2012 року, 31.08.2012 року, 31.10.2012 року, 29.12.2012 року,31.03.2013року, 31.01.2014року, 28.02.2014року, 31.03.2014 року, 27.06.2014 року, 31.07.2014 року, 29.08.2014року,30.09.2014 року, 31.10.2014 року, 28.11.2014 року, 31.12.2014 року, 30.01.2015 року, 27.02.2015 року, 31.03.2015 року до 15,5% за подвійною обліковою ставкою НБУ,після реструктуризації (а.с. 15-24).

Крім того, відповідно до довідок-розрахунків пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, ПАТ «УкрСиббанк» збільшив процентну ставку до 28% за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року, до 39% за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року, до 60% за період з 04.03.2015 року по 20.04.2015 року (а.с.20).

Натомість, договором поруки, а саме в п. 1.1 зазначено, що Поручитель (Позивач) надає поруку відповідачеві за виконання третьою особою (ОСОБА_4А.) зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 травня 2007 року, сума основного договору 28 000, 00 доларів США, на наступних умовах: по поверненню кредиту у строк до 10 травня 2017 року (а.с. 12).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовного того, що внесення змін умов до основного зобовязання, забезпеченого порукою свідчить про дії банку на зміну умов кредитного договору, чинного між Відповідачем та Третьою особою, тобто вбачається зміна основного зобовязання.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що підписанням договору поруки позивач підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, тому безпідставним є посилання на те, що вона не надавала, а Банк не отримував згоди на зміну умов Кредитного договору, адже фактично така згода уже закріплена в договорі поруки, оскільки договором поруки, а саме в п. 1.1 зазначено, що поручитель - позивач, надає поруку відповідачеві за виконання третьою особою (ОСОБА_4А.) зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 травня 2007 року, сума основного договору 28 000, 00 доларів США, на наступних умовах: по поверненню кредиту у строк до 10 травня 2017 року. Зі змісту договору поруки вбачається, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення за кредитним договором, зміна і доповнення за договором вносяться тільки за згодою сторін (а.с. 12). Будь-яких належних доказів у справі того, що позивач отримала повідомлення про зміну умов забезпеченого порукою зобоязання, та повідомлень про припинення договору поруки № 0П від 11 травня 2007 року, в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, та надала згоду на таку зміну, що свідчить про наявність оспорюваного права позивача на припинення договору поруки.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що поручителю було відомо, що за користування кредитними коштами понад встановленого Договором терміну, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1 кредитного договору, тобто основне зобовязання за договором не було змінено, оскільки оспорюваний договір не містить можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати, збільшення строків повернення кредиту, тощо, без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, без відповідної згоди на це позивача у період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року, до 39% за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року, до 60% за період з 04.03.2015 року по 20.04.2015 року.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: