Справа №:755/5686/18
Провадження №: 2/755/3458/18
"05" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
судді Шевченко В.М.,
за участю секретаря судового засідання Лупко М.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва у порядку спрощеного позовного провадження
цивільну справу № 755/5686/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР ФІНАНС»
про стягнення заборгованості,
учасники справи - не з'явились,
12.04.2018 ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулось з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики № 67/61418814 від 18.11.2017 в розмірі 5 000,00 грн, 7 000,00 пені та 1 762,00 грн. в рахунок повернення судового збору. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору позивачем було надано відповідачу суму позики у розмірі 5 000,00 грн, однак внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, у нього утворилась заборгованість за договором, а саме: сума основної заборгованості за договором - 5 000,00 грн; пеня за період з 03.12.2017 по 27.12.2017 - 2 500,00 грн.
Справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що розміщене 17.05.2018. Правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд прийшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи, про що постановлено ухвалу.
Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.
Судом встановлено, що 18.11.2017 між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 67/61418814 на суму 5 000,00 грн /а.с. 5, 6/. За договором позивачем було надано відповідачу суму позики у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується чеком /а.с. 8/, а відповідачем взяті на себе зобов'язання по поверненню вказаної суми позики та сплаті єдиноразової плати в розмірі 1 400,00 грн за отриману позику.
Позивачем надано відповідачу вимогу про повернення позики № 67/61418814 від 18.11.2017 /а.с. 7-9/, в якій позикодавець вимагає повернути в строк до 01.12.2017 позику у розмірі 5 000,00 грн та сплатити плату за договором у розмірі 1 400,00 грн. Вказана вимога була отримана особисто відповідачем 18.11.2017, що підтверджується його власноручним підписом.
Зобов'язання по сплаті єдиноразової плати в розмірі 1 400,00 грн за отриману позику виконане відповідачем 02.12.2017, що підтверджується відповідним чеком /а.с. 9/.
Таким чином 02.12.2017 строк користування позикою сплив. Зобов'язання по поверненню позики у розмірі 5 000,00 грн відповідачем не виконане. Таким чином відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань за договором.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач всупереч договірним зобов'язанням в установлені терміни не виконав свого обов'язку та не повернув надану йому позику в строки, передбачені договором позики, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка ним спростована.
Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Порядок та строк повернення позики врегульовано ст.1049 ЦК України, відповідно до положень якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 3.5 Договору позики сторони погодили, що позикодавець має право у будь-який час вимагати від позичальника повернення позики у повному обсязі та сплати плати за договором. У такому випадку позика та плата за договором повинні бути сплачені позичальником позикодавцю протягом 14 календарних днів після настання відповідної письмової вимоги від позикодавця.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.
Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів.
Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивачем доведено в установленому законом порядку наявність права грошової вимоги до відповідача за невиконання ним взятих зобов'язань за укладеним договором позики, а тому позовні вимоги «ПАРТНЕР ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 627, 638, 640, 1046, 1048 - 1050 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо на нього не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст заочного рішення складено 07.06.2018.
Суддя В. Шевченко