233 № 233/1244/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
10 липня 2018 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
позивача ОСОБА_1,
відповідачів -
представника Органу опіки
та піклування Костянтинівської
міської ради -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради-
27 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2006 року належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, в якій з 2007 року зареєстровані його син - ОСОБА_3, невістка -ОСОБА_4 та неповнолітня онука - ОСОБА_5, 2003 року народження. В 2014 році відповідачі зібрали власні речі та виїхали за іншим місцем проживання. Реєстрація відповідачів в належній позивачу квартирі має наслідком порушення його прав як власника, оскільки він змушений сплачувати вартість комунальних платежів, що нараховуються на відповідачів та позбавлений можливості оформити субсидію. Позивач просить визнати відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснив, що відповідачі разом із неповнолітньою ОСОБА_5, 2003 року народження в 2014 році з власної волі виїхали на постійне проживання до Російської Федерації і наміру повертатись в м.Костянтинівка не мають.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що мешкають в одному під'їзді зі сторонами по справі і їм відомо, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мешкають в квартирі АДРЕСА_1 приблизно на протязі 4 років, оскільки з власної волі змінили місце проживання.
Заслухавши пояснення представника позивача, з*ясувавши позицію Органу Опіки та піклування Костянтинівської міської ради, допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2006 року є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.4) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5).
З довідки КП «Служба єдиного замовника» від 20 березня 2018 року № 131 вбачається, що в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 2003 року народження (а.с.6).
Відповідно до актів перевірки паспортного режиму від 18 вересня 2014 року, від 15 березня 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5, 2003 року народження зареєстровані, але з 2014 року не мешкають в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.7-8).
З довідки середньої загальноосвітньої школи № 29 м.Хабаровська від 13 червня 2018 року № 01.13/151 вбачається, що ОСОБА_5, 2003 року народження навчається у 8-В класі цього навчального закладу (а.с.63).
Відповідно до висновку від 18 червня 2018 року № 627/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти визнання неповнолітньої ОСОБА_5, 2003 року народження такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2, оскільки вона з 15 листопада 2016 року перебуває на реєстраційному обліку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.62).
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частинами 1,2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.
Дослідивши вищевикладені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з власної волі змінили своє місце проживання та місце проживання своєї дитини - ОСОБА_5 та не мешкають у квартирі, що належить позивачу по справі - ОСОБА_2
Приймаючи до уваги вищевикладене та зважаючи, що відповідачі понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі, належній ОСОБА_2, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2
Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 у квартирі, належній позивачу не мешкає, оскільки мешкає за іншою адресою отже, за таких умов визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3, в якій вона фактично не мешкає до порушення її прав, на переконання суду, не призведе.
Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати, пов'язані зі сплатою судового збору слід віднести на відповідачів.
На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 29,317,319,391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 особами, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі по 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 10 липня 2018 року.

Суддя