НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4306/17
№ 2/183/541/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:

розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрованого 22 серпня 2015 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про що зроблено актовий запис № 42,

встановив:

позивач звернулася до суду з означеним позовом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22 серпня 2015 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. При реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Гуменчук» на «Ільїна». Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сумісне проживання і ведення спільного господарства позивач з відповідачем припинили через поведінку відповідача. Позивач вказує на те, що втратила почуття поваги та любові до відповідача, сторони мають різні погляди на сімейне життя, вважає, що сім`я остаточно розпалася і примирення неможливе. Спорів майнового характеру немає.

Відповідач надав суду заяву, в якій вказав на визнання позову.

Позивач в судове засідання не з`явилася надавши заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач згідно з поданою до суду заявою просив про розгляд справи у його відсутність.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

22 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про що зроблено актовий запис № 42.

Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Учасниками справи в судовому засіданні визнано, що сторони на момент звернення з позовом спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, не мають бажання до збереження шлюбу.

Позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

При вирішенні спору суд виходить з наступних норм законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено нормами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За ч.1 ст.106 СК України визначено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Також, за ч.1 ст.107 СК України, шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя: 1) визнаний безвісно відсутнім; 2) визнаний недієздатним.

Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням визнання учасниками справи тих фактів, що сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та враховуючи, що сторони не наполягали на наданні строку для примирення подружжя, а судом самостійно підстав для надання такого строку не встановлено, з урахуванням того, що визнання позову відповідачем в цій частині не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що аргументи позивача про фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем та неможливість збереження сім`ї, наведені ним в якості підстав для звернення з позовом обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Також, враховуючи те, що станом на момент розгляду справи сторони перебувають у шлюбі між собою та внаслідок наявності у сторін неповнолітньої дитини не мають можливості подати до органів, що здійснюють державну реєстрацію розірвання шлюбу відповідну заяву в силу вимог ст.106 СК України, позивач наполягає на тому, що не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем суд приходить до висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересами позивача та забезпечення інтересів позивача в силу ст.112 СК України неможливо захистити іншим шляхом, ніж шляхом ухвалення відповідного судового рішення. І в зв`язку з підтвердженням матеріалами справи факту того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Ільїна», яке вона просить не змінювати після розірвання шлюбу.

При цьому, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору в сумі 640,00 грн., задоволення позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду судом справи по суті суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 320,00 грн. з відповідача та відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 320,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141-142, 206, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3) - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 серпня 2015 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про що зроблено актовий запис № 42.

Під час державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Новомосковську Дніпропетровської області повернути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_1) 50 відсотків сплаченого при подачі позовної заяви до ОСОБА_2 судового збору, а саме - 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. згідно з квитанцією № 0.0.841967559.1 від 05 вересня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов