Справа №490/5041/16-ц 21.03.2018
Провадження №22-ц/784/401/18
Головуючий суду першої інстанції - Гуденко О.А.
Категорія 2 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва

від 26 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду в м.Миколаєві,

за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - КП СКП «Гуртожиток», про усунення перешкод у користуванні житлом,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2016 року ОСОБА_6 пред'явив до відповідачів зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Згідно з ордером на житло від 11 листопада 2010 року в нього є право користування кімнатою №252 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Проте, він вказаним правом не може скористатися через здійснені відповідачами самовільні перепланування місць загального користування, які позбавили його можливості користуватися каналізацією та водопроводом.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_6 просив усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом зобов'язання відповідачів демонтувати ряд перепланувань у кімнатах НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 по АДРЕСА_1.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 07 червня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, притягнуто КП «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток».

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вказували, що позов ОСОБА_6 є безпідставним, оскільки перепланування не порушує його прав. Позивач з 2007 року знав про перепланування і до суду не звертався, у зв'язку з чим спливла позовна давність. ОСОБА_5 ввів перепланування в експлуатацію та отримав на себе та чотирьох членів родини свідоцтво про право власності. За таких обставин відповідачі просили відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що представлені позивачем докази свідчать про самовільність перепланування відповідачами у 2007 році місць загального користування у блоці, де розташована кімната позивача, чим створено йому перешкоди у користуванні водопроводом та каналізацією.

Проте, позивачем не доведено які саме приміщення є незаконно перепланованими і чому необхідно здійснення саме демонтажу перепланувань всіма користувачами блоку для відновлення його прав.

Клопотання про призначення експертизи позивач не заявляв, хоча судом таке право роз'яснювалося.

Крім того, оскільки 10 травня 2016 року родина ОСОБА_5 з п'ятьох осіб ввела в експлуатацію переплановані приміщення та отримала на них свідоцтво про право власності, і воно не визнавалося незаконним, всі співвласники не притягнуті до участі у справі в якості співвідповідачів, то, на думку суду, відсутні підстави для задоволення позову.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що відповідачі визнали факт самовільного перепланування приміщень. Доказів наявності дозволів на вказані дії суду не надали. За такого, на думку позивача, відповідачі відповідно до ст.100 Житлового кодексу України повинні привести приміщення загального користування, а саме санвузол, у попередній стан за власний рахунок, що не потребує проведення експертного дослідження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 вказаного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Стаття 48 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає їх такими.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Отже, позов пред'являється особою, якій належить право вимоги, до особи, яка повинна відповідати за позовом.

Стаття 51 ЦПК України передбачає, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Згідно з п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ордеру від 11 листопада 2010 року у позивача є право користування кімнатою №252 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

У блоці, де розташована дана кімната, знаходяться кімнати НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7.

З відповідей Прокуратури Центрального району м.Миколаєва від 17.08.2007 р., Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30.08.2007 р., Центрального районного відділу Головного управління МНС України у Миколаївській області від 27.07.2007 р., Адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20.08.2007 р. випливає, що мешканці кімнат №НОМЕР_1, НОМЕР_2-НОМЕР_7 здійснюють перепланування без оформлення належних дозволів.

Розпорядженням Адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.03.2011 р. №133-р визнано готовими до експлуатації житлові кімнати №№НОМЕР_4, НОМЕР_5 у гуртожитку по АДРЕСА_1 кімнатонаймача ОСОБА_5 після переобладнання в ізольовані приміщення, житловою площею зменшеною на 6,8 кв.м. за рахунок переобладнання частини кімнати №НОМЕР_4 в нежитлову, переобладнаного балкону з пожежних сходів та зменшеною площею спільного користування на 13 кв.м. за рахунок приєднання до зазначених кімнат (а.с.48).

10 травня 2016 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради видано свідоцтво про право власності на вказане житло №2200, яким посвідчено, що кімнати №№НОМЕР_4, НОМЕР_5 у гуртожитку по АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності громадянам ОСОБА_5 - 1/5 частка, ОСОБА_9 - 1/5 частка, ОСОБА_10 - 1/5 частка, ОСОБА_11 - 1/5 частка та ОСОБА_12 - 1/5 частка (а.с.49).

Відповідно до технічного паспорту на приватизовані кімнати №№НОМЕР_4, НОМЕР_5 до приміщень спільного користування із кімнатами №НОМЕР_1, НОМЕР_8, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_7 належить ІІІ коридор площею 13,3 кв.м. (а.с.51).

Враховуючи викладені обставини та керуючись вказаними нормами права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6, оскільки не всі заінтересовані особи були притягнуті до участі у справі.

Судом правильно було взято до уваги, що статус кімнатонаймачів кімнат №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 змінено, а тому вони повинні приймати участь у справі в якості відповідачів, тому що рішення по справі може вплинути на їх права.

Право власності їх на кімнати не оскаржено, а отже вони є законними співвласниками зазначених кімнат.

Позивач клопотання про їх залучення до участі у справі в якості співвідповідачів не заявив, хоча судом таке право роз'яснювалося.

Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.

За такого, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова

Повний текст постанови складено 22 березня 2018 року.