У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Кирийчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 про визнання дій щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа та відновлення виконавчого провадження, суд -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 48818028 неправомірними. Скасувати постанову від 27 квітня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Відновити виконавче провадження ВП 48818028 з примусового виконання виконавчого листа № 2-12089/10 від 08 грудня 2010 року виданого Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 16990,93 грн.

В обґрунтування скарги зазначає, що державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обовязків, передбачених ст. 10, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові про повернення виконавчого документа не зазначено, повний перелік заходів здійснених державним виконавцем стосовно розшуку майна боржника та його заходів.

Представник скаржника ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. 11 липня 2018 року надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника скаржника, просила суд скаргу задоволити з підстав викладених у скарзі.

Державний виконавець повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Боржник за виконавчим документом ОСОБА_6 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду скарги в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, виконавчий лист №2-12089/10 виданий 08 грудня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості по кредитному договору у розмірі 16703,89 грн. та судові витрати в розмірі 287,04 грн., а всього на - 16990,93 грн. перебував на виконанні в Рівненському міському відділі ДВС ГТУЮ у Рівненській області.

27 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Рівненського міського ВДВ ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до якої виконавчий лист № 2-12089/10 виданий 08 грудня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1ст.37 Закону України «Провиконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У відповідності з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.2 ч.1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як слідує з норм ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За нормами ст.18 цього ж закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Скаржником зазначено, що державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна боржника.

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачу серії ВП № 48818028 від 27 квітня 2018 року, у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи заявника щодо того, що державним виконавцем вжито не всі виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа, оскільки вони спростовуються вищезазначеною постановою.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відтак враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена державним виконавцем відповідно до вимог Закону, в межах повноважень державного виконавця, права скаржника не були порушені, тому суд вважає, що скарга є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260,261,268,354, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 про визнання дій щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа та відновлення виконавчого провадження, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_8