ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року

м.Суми

Справа №592/1099/18

Номер провадження 22-ц/788/1111/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Кононенко О. Ю.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Савіхіна Анастасія Миколаївна, Литвиненко Олена Леонідівна,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2018 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого у м. Суми

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_3 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 25 грудня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 11 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за ним станом на 23 жовтня 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 117 000 грн, яку позивач і просив стягнути з нього в судовому порядку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2018 року у задоволенні указаного позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

При цьому вказує, що суд безпідставно застосував до заявлених у даній справі вимог строк позовної давності, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня дії картки - 31 липня 2017 року.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках заявлено позивачем поза межами строку позовної давності.

Як убачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, 25 грудня 2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 9).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне - «Я согласен с тем, что даное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банкових услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг» (а. с. 9).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_3 слідує, що строк дії виданої йому кредитної картки закінчується у липні 2017 року.

Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_3 не підписані (а. с. 10-34).

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 23 жовтня 2017 року складає - 117 000 грн, з яких: 8 621 грн 23 коп. - заборгованість за кредитом; 108 378 грн 77 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом (а. с. 5-7).

Власного розрахунку заборгованості відповідач не надав.

Підставами позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов'язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам'ятки, довідки про умови кредитування.

Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються, зокрема, розмір кредиту та процентів за користування кредитом.

Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана відповідачем, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом.

А представлені банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані ОСОБА_3 не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів визначеними цими документами.

Крім того, з якими саме затвердженими Умовами і правилами, Тарифами ознайомлений відповідач та дав згоду у анкеті-заяві не зазначено як і не зазначено яку саме карту видав банк відповідачу.

З наданих ПАТ «КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви відповідача від 25 грудня 2013 року разом з Умовами і правилами надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунку заборгованості, який підтверджує факт отримання та використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником - 15 лютого 2014 року, слідує, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 2, 5 % в місяць за користування кредитними коштами.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, відповідач має перед банком обов'язок щодо сплати заборгованості по тілу кредиту у сумі 8 621 грн. 23 коп.

Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 43, 2% річних (а. с. 7).

Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами (а. с. 7).

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 43, 2 %, як зазначено у розрахунку заборгованості банком не надано, як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром процентної ставки, які б містили його підпис.

Поряд із цим, беручи до уваги, що дія договору закінчилась у липні 2017 року, заборгованість по процентам за користування кредитом, нараховані по 01.02.2015 не підлягає стягненню через сплив позовної давності, але заборгованість по відсотках нарахованних починаючи з 02 лютого 2015 року по 31 липня 2017 року виходячи із розміру базової відсоткової ставки, яка діяла станом на час підписання анкети-заяви 25.12.2013, у розмірі 2,5% в місяць або 30% річних стягненню підлягає. Відсотки за користування кредитом поза межами дії договору з серпня 2017 року в силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України вже не нараховується.

Звідси, розмір загальної заборгованості по процентах за період з 28.12.2013 по 23.10.2017 виходячи із розміру базової відсоткової ставки, яка діяла станом на час підписання анкети-заяви 25.12.2013, у розмірі 2,5% в місяць або 30% річних становить 9 426 грн 69 коп., ані 108378,77грн як вказано у розрахунку наданого банком.

Разом із цим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Тобто, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов).

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту.

Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

У даному ж випадку, станом на 26 січня 2014 року залишок поточної заборгованості відповідача по тілу кредиту становив 8242 грн 64 коп., 31 березня 2014 року - мала місце прострочена заборгованість по кредиту у сумі 426 грн 93 коп., а загальна заборгованість по тілу кредиту складала 8621 грн 23 коп., що свідчить про виникнення у позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаної суми заборгованості.

Таким чином, суд вірно встановив факт пропуску позивачем строку позовної давності відносно вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Рішення ж суду щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитним коштами в повній мірі не ґрунтується на законі.

Так, правильно застосувавши строк позовної давності і до вищевказаних вимог, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відсотки за умовами договору вносяться періодичними щомісячними платежами і строк позовної давності платежів, обов'язок по сплаті яких настав після 01 лютого 2015 року, не сплив.

Тому, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 02 лютого 2015 року по 31 липня 2017 року, яка становить 6552,13 коп виходячи із розміру базової відсоткової ставки, яка діяла станом на час підписання анкети-заяви у розмірі 2,5% в місяць або 30% річних (9426,59грн. -2626,56грн. ( за період з 28.12.13. по 01.02.15 поза межам позовної давності).

За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір яких визначається договором, а у разі їх не визначення договором - на рівні облікової ставки НБУ.

Отже проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 ( справа № 444/9519/12)

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для скасування оскарженого рішення в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом та постановлення в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Докази (інформація про номера, вид та термін дії кредитної картки, копії наказів від 06.03.2010 року, 18.08.2014 року, 18.02.2015 року, 28.01.2013 року, 19.09.2013 року), які не були подані до суду першої інстанції, відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і проведений судом розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 98,67грн. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 148 грн 01 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 6 552 грн 13 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами за договором від 25 грудня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 98 грн 67 коп на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 148 грн 01 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :