Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

В складі головуючого судді: Смолій Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

представника відповідача: ОСОБА_6

відповідача-позивача: ОСОБА_7

представника відповідачів: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про виконання зобов'язання по договору позики та стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про виконання зобов'язання по договору позики та стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказує, що між нею та її сином ОСОБА_5 було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передала в позику гроші в сумі 17 500 доларів США, що було оформлено розпискою для придбання двокімнатної квартири в АДРЕСА_1. В підтвердження отримання коштів ОСОБА_5 написав розписку з обовязком повернути кошти на першу вимогу, але не раніше як через 10 років, яку надіслав позивачу поштою. Кошти ОСОБА_1 були надіслані на розрахункові рахунки ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які були відкриті у Рівненському відділені ПАТ «Укрексімбанк» саме з метою отримання на них коштів від позивача, оскільки відповідач ОСОБА_5 втратив на той час документи. У 2015 році після того як позивач дізналась про розлучення ОСОБА_5 попросила повернути їй борг за розпискою, проте останній свого обов»язку не виконав, мотивуючи відсутністю у нього коштів. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів солідарно 17 500 доларів США, що по курсу НБУ у гривневому еквіваленті станом на 2015 рік становить 372575,00 грн. та судові витрати.

Відповідач позивач ОСОБА_7 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 в якому просить визнати недійсним договір позики грошових коштів в сумі 17500 доларів США від 07.07.2004 року та стягнути на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що нею та ОСОБА_3 26 травня 2004 року на прохання ОСОБА_9 (після укладення шлюбу ОСОБА_1) у Рівненському відділенні ПАТ «Укрексімбанк» було відкрито рахунки, на які в подальшому останньою було перераховано кошти: 02.06.2004р. надійшли кошти на рахунок ОСОБА_7 в сумі 9 135,00 дол. США, 16.06.2004р. надійшли кошти на рахунок ОСОБА_3 в сумі 8 120,0 дол. США. На той час у шлюбі із ОСОБА_5 вона не перебувала. 18.06.2004 року між нею та відповідачем ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб. 08.12.2015 року вона дізналась про існування розписки ОСОБА_5 від 07.07.2004 року на позику коштів в сумі 17500 доларів США. Вказує, що, будучи дружиною відповідача своєї згоди на вчинення позики не давала, а отже є всі підстави для визнання договору позики недійсним.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві просили їх задовільнити. Зустрічний позов ОСОБА_7 вважає безпідставним, оскільки відповідачем-позивачем невірно трактовано ст.. 65 СК України, оскільки мова йде про отримання, а не розпорядження коштами.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що дійсно в травні 2004 року вона погодилася на прохання ОСОБА_5 отримати кошти, які йому повинна була переслати матір, яка на той час проживала в США. З цією метою на її імя в Рівненській філії акціонерного товариства «Державний Експортно ОСОБА_10 України» в м. Рівне було відкрито поточний рахунок. Через деякий час на рахунок надійшли кошти в сумі 8130 доларів США. Після того, як вона в банку отримала вказану суму коштів, вона передала їх особисто в руки ОСОБА_5

Відповідач позивач ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, вважають їх незаконними, безпідставними та необгрунтованими. Зазначили, що позивач не надала суду необхідних належних та допустимих доказів, на підтвердження укладення договору позики та передання відповідачам коштів у розмірі 17500 доларів США, передбачених розпискою від 07 липня 2004 року, оскільки на думку відповідачів коштів за розпискою передано не було, а між сторонами взагалі не існувало ніяких правовідносин, які були оформлені розпискою, на яку посилається позивач, Просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення коштів з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відмовити, а в частині стягнення коштів з відповідача ОСОБА_5задовільнити у повному обсязі. Зустрічний позов до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики підтримали в повному обсязі, просили його задовільнити з тих підстав, що про надання розписки ОСОБА_5 ОСОБА_7 відомо не було, згоди на це вона не давала.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, вказав, що дійсно у червні 2004 року його мати ОСОБА_1 дала йому у борг 17500 доларів США на купівлю квартири, про що ним була написана розписка. За попередньою домовленістю кошти були нею передані на рахунки ОСОБА_3 та ОСОБА_7, оскільки ним був втрачений паспорт і відкрити рахунок на своє ім»я він не мав змоги. Зустрічний позов ОСОБА_7 не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Аналогічні покази дав ОСОБА_11 в судовому засіданні під час допиту його в якості свідка.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно частини 1 статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме довідки по рахунку № 637 26 травня 2004 року у філії АТ «Укрексімбанк» у м. Рівному на імя ОСОБА_3 було відкрито рахунок №637. Відповідно до довідки по рахунку № 638 26.05.2004 року було відкрито рахунок на ім»я ОСОБА_7 №638.

Даними довідками підтверджено факт надходження на рахунок ОСОБА_7Г 9135 доларів США 02 червня 2004 року, та 8120 доларів США 16.06.2004 року на рахунок ОСОБА_3

Як з»ясовано в судовому засіданні, та визнається сторонами кошти надійшли від ОСОБА_9 (ОСОБА_1) Г.О. та були 22.06.2004 року зняті ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з рахунків і передані ОСОБА_5

Як вбачається із оглянутого в судовому засіданні оригіналу розписки від 07.07.2004 року ОСОБА_5 отримав в борг у ОСОБА_9 гроші в сумі 17 500 доларів США, які були йому передані в червні 2004 року через рахунки його дружини ОСОБА_12 та її тітки ОСОБА_3 для купівлі двокімнатної квартири № 29 в м. Рівному по вул. Ст.Бандери, 36а.

Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 17500 доларів США підтверджується розпискою за якою ОСОБА_5 зобовязувався повернути борг на першу вимогу, але не раніше ніж через 10 років після їх отримання, однак не виконав умов договору та не повернув суму позики позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зважаючи на той факт, що договір позики, який оформлений розпискою, був укладений між ОСОБА_9 (ОСОБА_1) та ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не є сторонами вказаного правочину, а є лише посередниками у передачі коштів позичальнику, обов"язок повернення коштів, що отримані ОСОБА_5 в позику у ОСОБА_9 у них відсутній, а отже у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ч.1 ст. 527 ЦК України передбачено, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Таким чином, з ОСОБА_5, як позичальника і сторони договору позики, що підтверджується розпискою наданою ним особисто на користь позивача підлягає стягненню сума 17500 дол. США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті станом 2015 рік становить 372575,00 грн. та судові витрати 3969,35 грн.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_5 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У своєму позові ОСОБА_7 просить визнати недійсним договір позики укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, посилаючись на те, що він укладений останнім у період перебування у шлюбі з нею, проте своєї згоди на укладенння даного правочину вона не давала. На підставі ст. 65 СК України та ст .215 ЦК України просить визнати недійсним договір позики.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено 18 червня 2004 року.

З оглянутих довідок по рахунку № 637 та № 638 вбачається, що 02 червня 2004 року на рахунок ОСОБА_7Г надійшло 9135 доларів США, 16.06.2004 року на рахунок ОСОБА_3 надійшло 8120 доларів США. Як з"ясовано в ході розгляду справи дані кошти надійшли від ОСОБА_9 для передачі іх ОСОБА_5 в якості позики за договором позики.

07 липня 2004 року ОСОБА_5 оформив розписку про отримання в борг у ОСОБА_9 (ОСОБА_1) 17500 доларів США зі строком повернення на першу вимогу, але не раніше ніж через 10 років з моменту їх отримання.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Таким чином, дата укладенння договору позики може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

А отже, суд приходить до висновку, що договір позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (ОСОБА_1) є укладеним з моменту здійснення дій позикодавцем по передачі коштів позичальнику, а саме з 02 червня 2004 року, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в шлюбі не перебували, а отже згода відповідача-позивача на укладення спірного правочину не потребувалась.

У зв"язку з викладеним позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5 до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про виконання зобов'язання по договору позики та стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 17500 (сімнадцять тисяч пятсот) доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за курсом НБУ становить 372 575 (триста сімдесят дві тисячі пятсот сімдесят пять) грн.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3969 ( три тисячі девятсот шістдесят девять) грн. 35 коп.

В задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: