Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3020/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегія суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

15 листопада 2016 року позивач ОСОБА_5 звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою, які в процесі розгляду справи уточнив.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він з відповідачем з жовтня 2012 по серпень 2015 року проживали однією сім'єю, мають спільну дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

05 липня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким визнано ОСОБА_5 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано відділ РАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6, записавши батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, змінити прізвище дитини з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», видати нове свідоцтво про народження дитини. Визнавши графік спілкування батька з дитиною, який зазначений у висновку від 29 березня 2017року №102/03/31 - 2611 встановлений комісією з питань захисту прав Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: першої та третьої неділі місяця з 10:00 годин до 13:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; другої та четвертої суботи місяця з 15:00 годин до 18:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її вихованні.

Встановлено порядок спілкування ОСОБА_5 з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

першої та третьої неділі місяця з 10:00 годин до 13:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4;

другої та четвертої суботи місяця з 15:00 годин до 18:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 551,20грн.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що його довірителька вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи, що мають істотне значення для справи. Вказував, що графік зустрічей батька з дитиною визначений не з урахуванням інтересів дитини. Крім того, дитина не знає батька, а тому певний період часу потребуватиме адаптації. До того ж, служба у справах дітей у Деснянському районі м. Києва не зверталася до відповідача з приводу дачі пояснень щодо зустрічей батька з дитиною. Не було прийнято до уваги судом і те, що позивач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. По роду своєї роботи (старший бортпровідник) відповідач не завжди спроможна буде супроводжувати дитину для зустрічі із батьком, але суд відхилив пропозицію щодо виконання цих обов'язків дідом та бабою. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове яким, встановити порядок спілкування ОСОБА_5 з дочкою ОСОБА_6:

-першої та третьої неділі місяця з 11:00 годин до 13:00 годин в присутності одного з співмешканців ОСОБА_6 на яких покладено права та обов'язки щодо виховання (або ОСОБА_4, або ОСОБА_9, або ОСОБА_10) у вигляді прогулянок.

-другої та четвертої суботи місяця з 13:00 годин до 15:00 годин в присутності одного з співмешканців ОСОБА_6 на яких покладено права та обов'язки щодо виховання (або ОСОБА_4, або ОСОБА_9, або ОСОБА_10) у вигляді прогулянок. Стягнути з позивача судовий збір.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах - п. З Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-УИІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про день і час розгляду справи. Для участі у справі направила свого представника.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання, яка про час та місце розгляду справи повідомлена, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та зобов'язуючи ОСОБА_4 усунути перешкоди йому ОСОБА_5 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її вихованні; встановлюючи порядок спілкування його з дочкою ОСОБА_6, 27.06.20ІЗроку народження, а саме:

першої та третьої неділі місяця з 10:00 годин до 13:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4;

другої та четвертої суботи місяця з 15:00 годин до 18:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з доведеності цих позовних вимог.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

В силу частин 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі не перебували, але з жовтня 2012 року по серпень 2015 року спільно проживали та вели господарство, мають спільну дитину - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

05 липня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким визнано ОСОБА_5 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано відділ РАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6, записати батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, змінити прізвище дитини з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», видавши нове свідоцтво про народження дитини.

Після припинення відносин між сторонами, відповідач ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_6 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дочкою, і тому в листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів .

Батьки, які поживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини .

У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Дані положення законодавства повністю знайшли відображення і з Положеннями Конвенції ООН " Про права дитини" від 20 листопада 1989 року.

Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства».

За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Службою у справах дітей Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією до суду наданий письмовий висновок про участь батька у вихованні малолітньої дитини № 102/03/31 - 2611 від 29.03.2017 року щодо доцільності встановлення порядку участі батька ОСОБА_5 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого представник служби у справах дітей вважає за доцільне встановити порядок .участі ОСОБА_5 у вихованні малолітньої дочки, визначивши графік, а саме:

першої та третьої неділі місяця з 10:00 годин до 13:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4;

другої та четвертої суботи місяця з 15:00 годин до 18:00 годин у присутності матері дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

До вказаного висновку комісія прийшла з урахуванням віку дитини, пояснень батьків, а також прав дитини на спілкування з батьком.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України позов про усунення перешкод у вихованні дитини є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин справи, що мають істотне значення.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи про визначення участі у вихованні дитини батьком, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи, що мають істотне значення для справи, визначення графіку зустрічей батька з дитиною визначений не з урахуванням інтересів дитини, на думку представника відповідача, не знання батька дитиною, не надання матеріальної допомоги на дитину, відхилення пропозиції відповідача щодо виконання обов'язків по зустрічам з перекладенням на діда і бабу, коли мати буде працювати, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення виходячи з наступного.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції врахував, що позивач має рівні права на участь у вихованні малолітньої дитини, його прагнення та бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її житті, однак враховуючи складні обставини, які склалися між батьками дитини, її вік, тривалий час відсутності спілкування батька з дитиною та з урахуванням висновку Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо захисту та інтересів дитини правильно визначив часи зустрічі батька з дитиною.

Суд вірно вважав вказаний висновок повним та обгрунтованим, оскільки останній зроблений на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, про що зазначено у висновку, що відповідає ч. 1 ст. 158 СК України.

Посилання сторони відповідача у апеляційній скарзі з приводу того, що служба у справах дітей у Деснянському районі м. Києва не зверталася до відповідача з питання дачі пояснень щодо зустрічей батька з дитиною, спростовується самим висновком (а.с.79-8), у якому зазначається, що були заслухані з цього питання пояснення батьків дитини. Питання щодо виконання рішення суду дідом і бабою замість матері взагалі не може бути предметом розгляду, оскільки останні не були стороною у справі, а позов до суду пред'явлений був до відповідача ОСОБА_4 До того ж, закон не передбачає виконання рішення суду особами, які не були учасниками судового процесу.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача також не навів таких обставин і не вказав про їх наявність.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: