Номер провадження: 22-ц/785/3607/18
Номер справи місцевого суду: 498/1090/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Мигаївської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, третя особа Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Мигаївської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом(а. с. 2-7).

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської областівід 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 залишено без руху (а. с. 25-26).

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу (а. с. 35-36).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 40-46).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався положеннями ч.ч. 3, 5, 6 ст. 185 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) та виходив з того, що позовна заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України і зазначені недоліки не були усунуті в установлений законом строк.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, суддя відповідно до вимог ст. 185 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні недоліки позовної заяви, з наданням строку для усунення недоліків, тривалість якого не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвал про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської областівід 11 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, з підстав недотримання вимог ст. 119-120 ЦПК України, а саме:

- формулювання позовних вимог не відповідає положенням ч. 3 ст. 1268 ЦК України;

- не в повній мірі сплачено суму судового збору.

26 грудня 2017 року до суду першої інстанції надійшло клопотання про усунення недоліків від ОСОБА_2 (а. с. 30-33).

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу,у звязку із невиконанням вимог ухвали суду від 11 грудня 2017 року (а.с. 35-36).

Отже, конкретними підставами, які визначені судом для повернення позовної заяви є:

- невірне формулювання позовних вимог. На думку суду, позивач мав звернутись з до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини;

- невірна сплата судового збору. Так, позивачем судовий збір було сплачено відповідно до вартості земельної ділянки станом на 29 грудня 2017 року, а не на день предявлення позову.

Повернення позовної заяви без розгляду - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті позивачем. Підстави, які передбачені ст. 185 ЦПК України є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідно до розяснень п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом.

Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_2 вважав, що він як спадкоємець, якій постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є таким, що прийняв спадщину, однак не зміг оформити її у нотаріальному порядку у звязку із отриманням Листа відмови від Великомихайлівської державної нотаріальної контори.

На підтвердження факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ОСОБА_2 надав суду письмові показання свідків.

Зазначаючи, в якості однієї з підстав для повернення позовної заяви, - невірне формулювання позовних вимог, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки доводів позову по суті.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на невірну сплату суми судового збору позивачем, оскільки до позовної заяви не додано довідку, підтверджуючу нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, а судовий збір було сплачено відповідно до вартості земельної ділянки станом на 29 грудня 2015 року, а не на день предявлення позову.

Однак, як вбачається з положень ч. ст. 13 Закону України «Про оцінку землі», обов'язкове проведення грошової оцінки земельних проводиться у разі:

- визначення розміру земельного податку;

- визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності;

- визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із

законом; визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва;

- розробки показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель;

- відчуження земельних ділянок площею понад 50 гектарів, що належать до державної або комунальної власності, для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд.

Аналогічні положення містяться і у ст. 201 Земельного кодексу України.

Таким чином, у законі відсутня пряма вказівка на необхідність проводити нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом саме на день звернення із позовом до суду.

Крім того, судом не було враховано, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки вже проводилась у 2015 році під час оформлення спадщини ОСОБА_3

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за Законом, вартість земельної ділянки складає 168 046, 92 грн.

Саме із цієї суми обґрунтовано виходив позивач, сплачуючи судовий збір.

Судова колегія вважає, що позов ОСОБА_2 за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), а підстави, які визначені судом для його повернення, не кореспондуються з приписами ст. 185 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), є неконкретними та надуманими.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства, у зв'язку з чим судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2017року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 25.05.2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

ОСОБА_4