Справа №461/3836/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1 (79005, м. Львів, вул. Ак. Богомольця, 9) в інтересах держави в особі Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1) до ОСОБА_1 (78234, Івано-Франківська обл., Коломийський район, с. Лісний Хлібичин, вул. Л. Українки, 35) про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача до місцевого бюджету м.Львова понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрати в розмірі 2327,95 грн. на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2, а також судовий збір.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2017 по справі №461/6595/17, яка набрала законної сили, Відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Відповідно до висновку експерта №284/2017 від 04.08.2017, потерпілий ОСОБА_2 внаслідок вказаного злочину отримав закритий перелом десятого ребра зліва по паравертебральній умовній лінії, рану лобної ділянки голови справа, множинні лінійні рани та подряпини в тім'яно-скроневих ділянках голови справа та зліва, синці задньої поверхні правого передпліччя та правого ліктьового суглобу, в лівій підлопатковій ділянці, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я.

Зазначає, що згідно довідки №33 від 03.05.2018 Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 02.08.2017 по 11.08.2017. При цьому, загальна сума затрачених коштів на лікування ОСОБА_2 становить 2327,95 грн. та станом на день пред'явлення позову ОСОБА_1 не відшкодована.

Прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3З у судове засідання не зявився, оскільки подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить тазі задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, оскільки подав на позовну заяву відзив, згідно якого позовні вимоги підтримує повністю. Проти їх задоволення не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, права та обовязки сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадян та держави в суді, у випадках передбачених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом.

Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Суд встановив, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2017 по справі №461/6595/17, яка набрала законної сили, Відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим./а.с.5-6/.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку експерта №284/2017 від 04.08.2017, потерпілий ОСОБА_2 внаслідок вказаного злочину отримав закритий перелом десятого ребра зліва по паравертебральній умовній лінії, рану лобної ділянки голови справа, множинні лінійні рани та подряпини в тім'яно-скроневих ділянках голови справа та зліва, синці задньої поверхні правого передпліччя та правого ліктьового суглобу, в лівій підлопатковій ділянці, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я./а.с.7-9/.

Як вбачається з довідки №33 від 03.05.2018 Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 02.08.2017 по 11.08.2017. Всього, 9 днів, вартість лікування становить 2327,95 грн. /а.с.10-11/.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на день пред'явлення позову ОСОБА_1 не відшкодована загальна сума затрачених коштів на лікування ОСОБА_2

Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної ОСОБА_4 Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, ОСОБА_4 Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_1, вина якого підтверджена Ухвалою Галицького районного суму м.Львова від 03.10.2017 р., є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 704,80 грн. в користь ДСА України.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, ст.4, 16, 1166, 1191, 1195, 1206 ЦК України, Законом України «Про Прокуратуру», Конституцією України, Бюджетним Кодексом України, суд, -

ухвалив:

Позов заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1 (79005, м. Львів, вул. Ак. Богомольця, 9) в інтересах держави в особі Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1) до ОСОБА_1 (78234, Івано-Франківська обл., Коломийський район, с. Лісний Хлібичин, вул. Л. Українки, 35) про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (78234, Івано-Франківська обл., Коломийський район, с. Лісний Хлібичин, вул. Л. Українки, 35) до місцевого бюджету м.Львова понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрати в розмірі 2327,95 грн. на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_1 (78234, Івано-Франківська обл., Коломийський район, с. Лісний Хлібичин, вул. Л. Українки, 35) на користь ДСА України судовий збір у сумі 704,80 грн.

Повний текст судового рішення складений 02.07.2018 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко