Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 523/3232/16-ц

провадження № 61- 10946св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року у складі судді Бабакова В. П. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Варикаші О. Д., Станкевича В. В., Бабія А. П.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» (далі - КП «ЖКС «Пересипський») про зобов'язання вчинити певні дії та перерахування вартості послуг.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

КП «ЖКС «Пересипський» є балансоутримувачем будинку № АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином не виконує покладені на нього обов'язки відповідно до договору, укладеного між сторонами 22 липня 2013 року щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

На підставі викладеного позивач просив зобов'язати відповідача виконувати обов'язки за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 22 липня 2013 року; вжити заходи щодо відновлення місця для відпочинку мешканців будинку № АДРЕСА_1; здійснити перерахунок вартості наданих житлово-комунальних послуг за період з липня 2013 року по березень 2016 року; зарахувати надмірно сплачені кошти до наступних грошових зобов'язань перед КП «ЖКС «Пересипський».

У травні 2016 року КП «ЖКС «Пересипський» подало до суду заперечення на позовну заяву, в яких вказувало на те, що вартість наданих житлово-комунальних послуг розраховувалась на підставі тарифів, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 жовтня 2008 року № 1212. Розрахунковим періодом за надані житлово-комунальні послуги є календарний місяць. У випадку надання житлово-комунальних послуг неналежної якості або не у повній мірі споживачем складається акт-претензія та передається виконавцеві, який протягом трьох днів приймає рішення про задоволення викладених у ньому вимог або відмову. Позивач не звертався до відповідача з такими актами-претензіям. Крім того, скарг щодо неналежного надання відповідачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території від інших мешканців багатоквартирного житлового будинку до відповідача не надходило. За виконання робіт з прибирання прибудинкової території мешканцям житлового будинку згідно з тарифами нараховується плата у розмірі 0,02 грн/кв.м, яка включає в себе лише вартість роботи двірника з обслуговування контейнерів для твердих побутових відходів, за виконання робіт з прибирання прибудинкової території плата проводиться юридичними особами, об'єкти господарської діяльності яких розміщені на прибудинковій території та в нежитлових приміщеннях будинку.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2016 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що мешканці багатоквартирного житлового будинку не зверталися до КП «ЖКС «Пересипський» із вимогами про вжиття заходів щодо усунення самовільно встановлених на прибудинковій території вказаного житлового будинку споруд. Крім того, відповідачем складено та направлено до адміністративної комісії Суворовської райдержадміністрації Одеської міської ради протокол про адміністративне правопорушення від 22 квітня 2016 року. Оскільки позивач сплачує вартість наданих йому послуг з обслуговування прибудинкової території лише в частині прибирання її двірником у розмірі 0,02 грн/кв.м, суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення перерахунку та відмовив у позові.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, погодившись із доводами апеляційної скарги в частині необґрунтованості судового рішення та неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, не погодилась із доводами апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом норм матеріального права та неправильності висновків суду першої інстанції, у зв'язку із чим ухвалила нове рішення про відмову у позові.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що висновки, викладені у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, є суперечливими, неправильне застосування до спірних правовідносин норм чинного законодавства України спричинено неправильним тлумаченням судами їхнього змісту.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1

На підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 31 травня 2011 року № 235 багатоквартирний житловий будинок № АДРЕСА_1 передано на баланс КП «ЖКС «Хмельницький».

Судами встановлено, що КП «ЖКС «Хмельницький» надає мешканцям будинку № АДРЕСА_1 житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

Крім того, 22 липня 2013 року між КП «ЖКС «Пересипський» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого комунальне підприємство зобов'язалось надавати послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території по вул. Миколаївська дорога, 229 у м. Одесі.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 24 січня 2006 року № 45 (далі - Правила користування приміщеннями житлових будинків № 572), власник та наймач (орендар) квартири зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов'язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Відповідно до частин першої та п'ятої статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, у якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються у суді. Споживач має право на досудове врегулювання спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Такі ж самі положення закріплено у пункті 16 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між КП «ЖКС «Пересипський» та ОСОБА_1 від 22 липня 2013 року.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, правильно виходив із того, що позивачем не надано доказів щодо його звернення до відповідача з відповідними претензіями про неналежне виконання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Крім того, частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відмовляючи у позові в частині вимог щодо відновлення місця для відпочинку, апеляційний суд обґрунтовано вказував на те, що позивачем не конкретизовано обраний ним спосіб захисту, що позбавляє суд можливості належним чином захистити його права та законні інтереси.

Способи захисту права власності регламентовано нормами глави 29 «Захист права власності» ЦК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). При цьому, відповідно до роз'яснень пункту третього постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», неправильно обраний спосіб захисту права власності не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено у позові.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки суду апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, встановленим згідно з вимогами процесуального закону, а також узгоджуються із нормами матеріального права, які апеляційним судом застосовано правильно.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк