Провадження № 2/734/344/18 Справа № 734/241/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 червня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

із участю секретаря Бардаченко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , третьої особи командира Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ОСОБА_4 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним звільненням із посади інструктора тренажеру батальйону забезпечення навчального процесу військової частини, у суд звернулася ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04 листопада 2002 року до 31 березня 2004 року працювала на посаді завідувача кабінету навчального штабу 2-го навчального танкового батальйону у військовій частині НОМЕР_1 . З 12 травня 2005 року до 28 лютого 2014 року працювала на посаді завідувача кабінету навчального батальйону тієї ж військової частини. З 19 березня 2014 року до 28 грудня 2017 року працювала на посаді завідувача кабінету навчального відділення військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу № 26 від 28 грудня 2017 року командира військової частини НОМЕР_1 переведена на посаду інструктора тренажеру батальйону забезпечення навчального процесу. За наказом № 01 від 02 січня 2018 року командира військової частини НОМЕР_1 незаконно звільнена із займаної посади у зв`язку з невідповідністю займаній посаді (п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). З 02 січня 2018 року до 11 січня 2018 року перебувала на лікарняному. Після того, як їй повідомили 02 січня 2018 року про звільнення, їй стало зле, лікар поставила діагноз - гіпертонічний криз. Після отримання незаконного наказу, стан її здоров`я почав погіршуватися, підвищився тиск, почалися запаморочення, безсоння. Була госпіталізована на денний стаціонар із вказаним діагнозом. На стаціонарному лікуванні перебувала з 12 січня 2018 року до 23 січня 2018 року. Після виписки з лікарні повернулася додому, увечері її стан здоров`я знову погіршився. 24 січня 2018 року звернулася до амбулаторії смт. Десна, де поставлений діагноз - прогресуючий гіпертонічний криз, їй призначене лікування на денному стаціонарі. Вважає, що наказ про її звільнення є незаконним. Внаслідок незаконного звільнення їй спричинена моральна (немайнова) шкода, що полягає у неможливості здійснення конституційного права на працю, наявності невпевненості у реалізації життєвих планів та інтересів, приниження професійної гідності, так як, пропрацювавши все життя, маючи відзнаки керівництва, командування її звільнило за таким принизливим формулюванням. Втратила нормальні життєві зв`язки, що вимагають додаткових зусиль для організації життя. Незаконне звільнення з роботи призвело до втрати джерела доходу і вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, призвело до моральних страждань, втрати сну, погіршення здоров`я, а головне репутаційні втрати. Позивач ОСОБА_1 ставить позовні вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на її користь моральної (немайнової) шкоди у розмірі 39000.00 гривень (по одній тисячі за кожен рік трудового загального стажу).

За ухвалою від 26 січня 2018 року судді Козелецького районного суду Чернігівської області до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - командира Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 і представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. Третя особа командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

При судовому розгляді цивільної справи встановлені такі факти і відповідні цивільно-правові відносини: за наказом № 01 від 02 січня 2018 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 (пункт 12) службовець Збройних Сил України ОСОБА_1 , - інструктор тренажеру батальйону забезпечення навчального процесу, звільнена з роботи 02 січня 2018 року у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді на підставі пункту 2 частини 1 статті 40 КЗпП України; за наказом № 22 від 29 січня 2018 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 пункт 12 наказу № 01 від 02 січня 2018 року командира військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення службовця Збройних Сил України ОСОБА_1 скасований як незаконний; у період із 02 січня 2018 року до 05 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 у зв`язку із захворюванням не виконувала роботу, що підтверджується листками непрацездатності; за наказом № 30 від 06 лютого 2018 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 службовець Збройних Сил України ОСОБА_1 , - інструктор тренажеру, звільнена з роботи з 06 лютого 2018 року на підставі частини 3 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що згідно ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Військовою частиною НОМЕР_1 внаслідок незаконного звільнення 02 січня 2018 року з роботи (із посади інструктора тренажеру батальйону забезпечення навчального процесу) службовця Збройних Сил України ОСОБА_1 порушені права позивача у сфері трудових відносин. Порушені права ОСОБА_1 на працю частково відновлені, так як працівник 29 січня 2018 року фактично поновлений військовою частиною НОМЕР_1 на роботі, їй виплачений заробіток за час вимушеного прогулу. У зв`язку із допущеним порушенням законного права на працю, позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як відшкодування понесених нею втрат немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та законні інтереси, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, порушенням нормального способу та укладу свого життя, необхідністю прикладення суттєвих додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у рахунок відшкодування спричиненої працівникові ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди стягнути на її користь із військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 5000 гривень. Крім того, із Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у дохід держави необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 704.80 гривні судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 23 і 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , третьої особи командира Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ОСОБА_4 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди частково задовольнити.

Стягнути із Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень для відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути із Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у дохід держави грошові кошти в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області до Апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя