Справа № 699/136/18
Номер провадження № 2/699/256/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти: на утримання їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі мінімум 1/3 частини з усіх його видів його заробітку (доходу), але не менше 2 000 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 ухиляється від утримання їх спільної доньки ОСОБА_3, яка народилась під час їх спільного проживання, хоча у цей час вона ще перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 Відповідач визнав своє батьківство відносно доньки ОСОБА_3, однак останні півроку відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання. Вона з донькою проживає у 1/2 частині домоволодіння, яке їй дісталось у спадщину від батьків, та самостійно забезпечує потреби спільної з відповідачем доньки, яка навчається у 9 класі, а також займається у школі мистецтв по класу хореографії, як наслідок, їздить на танцювальні фестивалі по різних містах України, відвідує індивідуальні платні заняття з англійської мови, що потребує значних коштів. Крім того, під час чергового планового медичного огляду школярів у доньки виявлено різке зниження зору, що потребує обовязкового лікування, на що також потрібні кошти.

Також вказала, що потрібні значні кошти на забезпечення нормальних умов проживання доньки, зокрема: на навчання (щомісячна оплата навчання по класу хореографії, транспортні витрати до музичної школи, кошти на школу та клас, індивідуальні заняття з англійської мови, платна участь у танцювальних фестивалях, кошти на реквізитні костюми та транспортні витрати на поїздки до інших міст); на харчування (вдома, в їдальні, в музичній школі); на лікування доньки; на забезпечення побутових потреб (електроенергія, тепла і холодна вода, газ, дровяне опалення, послуги інтернету та телефону); на забезпечення предметами повсякденного вжитку (засоби гігієни); на забезпечення одягом та взуттям (зріст доньки 176 см, розмір ноги 41).

Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та розяснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідно до інформації відділу ведення реєстру територіальної громади м. Чернівців ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території міста Чернівці, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 (адреса вказана позивачем), не зареєстрований. Відповідно до поштової відмітки надіслані за вказаною адресою документи повернуто на адресу суду у звязку із закінченням строк зберігання.

З огляду на те, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи ОСОБА_2 суду невідоме, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, його повідомлено про розгляд Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області вказаної справи шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України, зокрема на сторінці Корсунь-Шевченківського районного суду.

Таким чином, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, у розумінні ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області відзив на позовну заяву не надав.

З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, обєктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-СР № 134670, виданого 02.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її матірю вказано ОСОБА_1, батьком ОСОБА_4.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 13.08.2009 року, він відмовився від батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10.11.2009 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 про визнання батьківства відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач є власником 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що за адресою: вул. Стеценка, 21, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.09.2006 року.

Відповідно до довідки про склад сімї ОСОБА_1 від 31.01.2018 року вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно змісту довідки № 4, виданої 20.02.2018 року директором Корсунь-Шевченківської дитячої школи мистецтв ім. К.Г. Стеценка, ОСОБА_3 навчається у даній школі по класу хореографії з 01.09.2010 року і по даний час, форма навчання платна.

Станом на день подачі позову неповнолітній доньці сторін ОСОБА_3 виповнилося повних 14 років.

Днем подачі вказаної позовної заяви до суду є 16.02.2018 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду про її одержання.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколу № 7 до неї, Конвенцією ООН про права дитини, а також Декларацією прав дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, повязаних з одержанням благ дитиною чи від її імені.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1 860 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно.

Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність, крім іншого, може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи встановлені обставини у суду відсутні сумніви відносно того, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_6, та ухиляється від обовязку утримання її до повноліття, оскільки ним не надано суду жодних доказів такого утримання.

Крім того, відповідачем також не надано суду доказів щодо наявності обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, зокрема наявність у нього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, незадовільного стану здоровя та інших обставин, що мають істотне значення.

Водночас оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин щодо стану здоровя неповнолітньої ОСОБА_6, а також необхідності витрат на відвідування нею індивідуальних занять з англійської мови, участі у танцювальних фестивалях, у суду наявні обєктивні сумніви щодо вказаних доводів позивача, а тому її позовні вимоги не можуть бути задоволені у повному обсязі.

З огляду на вказане, а також те, що аліменти стягуються з метою забезпечення витрат на повсякденні та мінімальні потреби дитини, а витрати на розвиток її здібностей чи лікування у відповідності до ст. 185 СК України вважаються додатковими, та їх стягнення не повязано з аліментними виплатами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та присуджує аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вказане відповідає вимогам національного законодавства, не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін та їх спільної дитини.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 40 коп., від сплати якого звільнена позивач, оскільки підстав для звільнення ОСОБА_2 від його сплати судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 278-279, 354-355, 430, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НР 381879, виданий 29.10.1998 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії НС 274568, виданий 05.05.1997 року Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову 16.02.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.07.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НР 381879, виданий 29.10.1998 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір у дохід держави в особі ГУК у м. Києві (р/о 0001, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, , банк отримувача ГУДКС України у м. Києві, призначення платежу судовий збір) у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 40 коп.

Копію рішення суду надіслати сторонам.

Рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, в іншій частині рішення підлягає до виконання після набрання ним законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя ОСОБА_7