Справа № 300/65/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Куштана Б.П.

секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду, ухваленого 20 квітня 2018 року головуючим суддею Вотьканич В.А. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що він є користувачсем транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter 2.4 D», державний реєстраційний номерний знак RJA 69164, переданого йому в користування власником ОСОБА_3. 05.03.2017 року близько 19.20 години відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», рухаючись в смт. Воловець по вул. Карпатській, не вибрав безпечної швидкості руху та не урахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу дороги в напрямку м. Міжгіря, навпроти АЗС, де допустив зіткнення з його автомобілем марки «Volkswagen Transporter 2.4 D», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим йому завдано майнової шкоди на суму 49107 грн. Постановою Воловецького районного суду від 18.04.2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.09.2017 року постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.04.2017 року залишено без змін. Посилаючись на вимоги ст. 22, 1167 ЦК України просив стягнути з відповідача суму 49107 грн. майнової шкоди.

Рішенням Воловецького районного суду від 20.04.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 49107 грн. майнової шкоди та судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_2 не вправі звертатися до суду із даним позовом, оскільки автомобіль ввезено на територію України гр. ОСОБА_4 ОСОБА_3 і був призначений для особистого користування, а тому, відповідно до ст. 380 МК України єдиним законним користувачем такого автомобіля міг бути ОСОБА_5. Тобто, ОСОБА_2 не мав законних підстав для користування автомобілем. Також посилається на те, що оскільки автомобіль є фактично знищеним, то у випадку задоволення позову його належало передати відповідачу, чого суд не зробив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом вірно встановлено, що 05.03.2017 року близько 19.20 години відповідач ОСОБА_1, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в смт. Воловець по вул. Карпатській, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу дороги в напрямку м. Міжгіря, навпроти АЗС, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter 2.4 D», державний реєстраційний номерний знак RJA 69164, під керуванням позивача ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2, є користувачем транспортного засобу «Volkswagen Transporter 2.4 D», державний реєстраційний номерний знак RJA 69164 наданого йому в користування громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_5 на законних підставах, а саме: заява в якій зазначається, що ОСОБА_3 передає в користування транспортний засіб на невизначений термін гр. ОСОБА_2, посвідчена нотаріусом ОСОБА_7, письмовий переклад з польської на українську мову зроблено ОСОБА_8 та фотокопія технічного паспорту на транспортний засіб, а також його переклад з польської на українську мову (а.с. 8-12).

Постановою Воловецького районного суду від 18.04.2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.4).

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.09.2017 року постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.04.2017 року залишено без змін (а.с.5-7).

Згідно з висновком експертного дослідження Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 28 від 22.03.2017 року, складеним експертом ОСОБА_9, встановлено, що ринкова вартість не розмитненого автомобіля марки «Volkswagen Transporter 2.4 D», державний реєстраційний номерний знак RJA 69164 менша від вартості відновлюваного ремонту, а вартість матеріального збитку заподіяного позивачу станом на 05.03.2017 року становить суму 49107,00 гривень. (а.с.31-43).

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача суму 49107,00 грн. завданої майнової шкоди, позаяк такий висновок суду ґрунтується на приписах ст.ст. 22, 1187 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не вправі предявляти даний позов, оскільки не є законним користувачем транспортного засобу підлягають відхиленню з огляду на таке.

Так, ст.380 МК України (на яку посилається апелянт) дійсно передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Однак на думку апеляційного суду обставини на які посилається апелянт можуть свідчити радше за все про вчинення митного правопорушення, та вирішення даного питання відноситься до компетенції митних органів.

У той же час ні обставини щодо ввезення автомобіля на територію України, ні ст. 380 МК України жодним чином не свідчать про нікчемність заяви (довіреності) ОСОБА_5 як правочину. Тобто, даний паровичну є правомірним в силу приписів ст. 204 ЦК України, а відтак, належним чином підтверджує право користування позивача пошкодженим транспортним засобом.

За цих обставин, ОСОБА_2 вправі предявляти даний позов, так-як відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП й вчинення митного правопорушення є різними поняттями за якими настають різні правові наслідки.

Згідно п. 30.1. ст. 30 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, стосовно твердження апелянта про необхідність передачі йому автомобіля (який апелянт вважає фізично знищеним), то з цього слід зазначити таке, що пошкоджений транспортний засіб підлягає передачі особі, відповідальній за шкоду лише у разі якщо він не може використовуватись за призначенням. Та й з висновку експертного дослідження №28 від 22.03.2017 р., зокрема з його мотивувальної частини та долучених до нього ілюстративних таблиць, не вбачається, що після ДТП автомобіль марки «Volkswagen Transporter 2.4 D», державний реєстраційний номерний знак RJA 69164, є фізично знищеним та не може використовуватися за призначенням, радше за все, навпаки.

Тобто, дані доводи апеляційної скарги є неспроможними та підлягають відхиленню.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду від 20 квітня 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 10 липня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді