Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 754/1572/16-ц

провадження № 61-4967 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В.,

Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», подану його представником ОСОБА_6, на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Клочко І. В. від 19 липня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, від 13 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду із позовом до

ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява мотивована тим, що1 березня 2012 року між ним та

ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого він передав позичальнику грошові кошти у розмірі 127 231 грн 56 коп., що еквівалентно 15 854,40 доларів США, зі змінною процентною ставкою, строком на 60 місяців, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля «Volkswagen Polo», 2012 року випуску. ОСОБА_5 як поручитель зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед товариством за виконання ним зобов'язання по вказаному договору.

2 березня 2012 року на забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором між ним та ОСОБА_4 був укладений договір застави транспортного засобу, за умовами якого позичальник передав товариству у заставу вищевказаний автомобіль, заставною вартістю 159 039 грн 45 коп. 28 лютого 2014 року сторонами кредитного договору були внесені зміни до нього, відповідно до яких товариство надало ОСОБА_4 додаткову суму кредиту у розмірі 35 433 грн 91 коп., що еквівалентно 3 311,58 доларів США, з цільовим призначенням - сплата страхових платежів.

Посилаючись на те, що відповідачі взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконали, унаслідок чого станом на 5 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка, з урахуванням коштів, сплачених позичальником внаслідок звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса у розмірі 176 614 грн 67 коп., становить 165 054 грн, позивач просив у рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «Volkswagen Polo», 2012 року випуску.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2016 року задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявність у відповідачів заборгованості за кредитним договором, оскільки позичальник на виконання виконавчого напису нотаріуса перерахувала всю суму заборгованості, а тому відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті», подану його представником ОСОБА_6, залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позичальник належним чином виконала умови договору, погасивши всю суму заборгованості, зазначену у виконавчому написі нотаріуса, а заявлена позивачем заборгованість за кредитним договором, до якої повторно включено сплачені позичальником кошти, суперечить умовам договору та чинному законодавству.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Порше Мобіліті», в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що зобов'язання за кредитним договором позичальник виконав не у повному обсязі. На момент зарахування позичальником грошових коштів в національній валюті, вказана сума була недостатньою для повного погашення заборгованості, яка відповідно до умов договору визначається в іноземній - долар США, а тому має місце невиконане грошове зобов'язання у розмірі

5 472,32 доларів США.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

5 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 1 березня 2012 року між

ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 127 231 грн 56 коп., що еквівалентно 15 854, 40 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля «VW», модель Polo, кузов № НОМЕР_1.

Сторони також домовились про надання ОСОБА_4 додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем ОСОБА_4 за договором виступила ОСОБА_5, яка підтвердила ознайомлення з умовами договору, шляхом його підписання.

Згідно з пунктом 1.6 умов кредитування, виконання зобов'язання

ОСОБА_4 за договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави автомобіля від 2 березня

2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту ОСОБА_4 було передано у заставу автомобіль «VW», модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб. см., рік випуску 2012, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 159 039 грн 45 грн.

28 лютого 2014 року між позивачем та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода до кредитного договору, якою останній надано додаткову суму кредиту у розмірі 35 422 грн 91 коп., що еквівалентно 3 311, 58 доларів США на дату укладання договору з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 жовтня 2014 року за заявою ТОВ «Порше Мобіліті» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А. М. був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на вищевказаний транспортний засіб. При здійсненні виконавчого напису нотаріусом була визначена сума заборгованості у розмірі 176 614 грн 67 коп., з яких: 113 017 грн 68 коп. - сума кредиту;

22 781 грн 09 коп. - невиплачені чергові платежі; 38 050 грн 56 коп. - штраф за порушення терміну повернення кредиту; 2 621 грн 34 коп. - штрафні санкції за вимогами щодо сплати; 144 грн - витрати, понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_4 перерахувала кошти у розмірі

176 614 грн 67 коп. на виконання виконавчого напису нотаріуса, що не заперечується позивачем (а. с. 99).

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Порше Мобіліт» зазначало, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у нього перед товариством виникла заборгованість, яка станом на 5 січня 2016 року становить 5 472, 32 доларів США - сума кредиту (131 609 грн 29 коп.),

2 352 грн 51 коп. - проценти за користування кредитом, 703 грн 11 коп. - 3% річних, 3 553 грн 45 коп. - інфляційні втрати, а загальна сума заборгованості становить 165 054 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

За змістом статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 повністю була виконана вимога про дострокове погашення всієї суми кредиту, процентів та штрафних санкцій, а тому у зв'язку із припиненням зобов'язання позивач не має права вимагати сплати інших сум.

Однак, дійшовши висновку про припинення зобов'язання за договором кредиту, суд апеляційної інстанції у порушенням вимог статей 212-214,

315 ЦПК України 2004 року не врахував, що вищевказаний виконавчий напис нотаріуса виконаний боржником через певний проміжок часу - більше, ніж через рік, не звернув уваги на те, що у разі несвоєчасного виконання покладених на позичальника зобов'язань настають наслідки, передбачені договором або законом, зокрема кредитор має право вимагати від боржника сплати компенсаторних платежів, санкцій та відшкодування завданих збитків, у зв'язку із чим не перевірив порядок та період нарахування коштів за користування кредитом, з чого вони складаються, та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Таким чином, судом не встановлено тих фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи. Оскільки встановлення фактичних обставин не віднесено до повноважень Верховного Суду, що позбавляє його можливості ухвалити нове рішення у справі, тому ухвалу суду апеляційної інстанції слід скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, встановлених статтею 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», подану його представником ОСОБА_6, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк