АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/2930/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена.

В обґрунтування позову зазначав, що 23 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № KILO АК 0047 5191, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 37 022,90 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць у період сплати з 22 по 28 число кожного місяця, строком до 21 березня 2013 року включно. Для забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки №KILO АК 0047 5191Р1 від 23.03.2007р., відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором відповідачем було надіслано останньому повідомлення-вимогу від 25 травня 2010 року (вих. № НОМЕР_1) про дострокове виконання зобов'язання за кредитом в строк до 17.07.2010р. з урахуванням дати отримання відповідного повідомлення. Таким чином, ПАТ «Приватбанк» скористався правом вимоги повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання з 21.03.2013р. на 17.07.2010р. Разом з тим, відповідач до цього часу жодного повідомлення поручителю про дострокове виконання зобов'язань за Кредитним договором не надсилав, таким чином у зв'язку зі не направленням відповідної вимоги поручителю протягом шестимісячного строку з дати настання виконання основного зобов'язання, порука відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, - є припиненою.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано договір поруки № KILO AK 0047 5191 PI від 23.03.2007р., укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», припиненим з 18.07.2015р.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 23 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KILOAK 00475191, за умовами якого Банк надав позичальникові кредитні кошти в сумі 37 022,90 доларів США строком з 23.03.2007р. по 21.03.2013р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць (а.с.9-10).

Встановлено, що 23 березня 2007 року, з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № KILOAK 00475191 РІ, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором № KILO AK 00475191 від 23.03.2007р., в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи суму кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.11).

Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з положеннями ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, зокрема, після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя.

Судом встановлено, що кредит був наданий банком позичальнику на строк з 23 березня 2007 року по 21 березня 2013 року включно.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Пунктом 2.3.3. Кредитного договору визначено, що Банк має право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісій й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

Згідно з п.п.5, 6 Договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов'язання, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов'язання (ь). Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору.

Встановлено, що 08.07.2010р. Банк направив на адресу позичальника лист за № НОМЕР_1 від 25.05.2010р., в якому на підставі ст. 1050 ЦК України та умов договору вимагав повернення суми кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісію та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення (а.с.15). Позивач зазначив, що ОСОБА_3 отримав вказану вимогу банку 10.07.2010р., а відтак строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором, зокрема, щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, настав 17.07.2010р.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України у справі при розгляді справи № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, яку відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й обов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Пунктами 11 Договору поруки визначено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором.

Пунктом 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз»яснено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Разом з тим, відповідно до п. 12 Договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

При цьому, з матеріалів слідує, що з вимогою до поручителя, щодо невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором або з відповідною позовною заявою, Банк у строк, встановлений п. 12 Договору поруки або в строк, визначений ч.4 ст.559 ЦК України, не звертався.

Як видно зі справи, вимога про дострокове погашення заборгованості в термін сім днів була направлена Банком боржнику 08 липня 2010 року і отримана ним 10 липня 2010 року, а тому перебіг строку припинення поруки починається з 18 липня 2015 року, з урахуванням ст. 253 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що змінивши строк виконання зобов'язання щодо повернення в тижневий термін з дати отримання повідомлення суми кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів, комісії та штрафних санкцій по Кредитному договору № KILO AK 0047 5191 від 23.03.2007р., відповідач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання вимоги до поручителя не пред»явив, тому порука за Договором поруки № KILO AK 0047 5191 РІ від 23.03.2007р. припинилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, в редакції Закону, яка була чинною на час ухвалення рішення, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом припинення договору поруки суперечить положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, позивач, звертаючись з даним позовом, просив суд визнати поруку такою, що припинена, однак, судом першої інстанції, в порушення вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України була розглянута вимога про визнання договору поруки припиненим, в зв'язку з чим заочне рішення суду першої інстанції слід змінити та викласти резолютивну частину рішення відповідно до вимог, заявлених в позовній заяві, вказавши про визнання припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки № KILO АК 0047 5191Р1 від 23 березня 2007р., укладеним між сторонами по справі, для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором KILO АК 0047 5191 від 23 березня 2007р., з 18 липня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що направлення Банком вимоги боржнику не свідчить про автоматичну зміну строку виконання основного зобов'язання, оскільки в повідомлення не заявлялась вимога про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитом, не заслуговують на увагу й спростовуються безпосередньо самою вимогою відповідача, з тексту якої слідує, що Банк вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий строк з дати одержання цього повідомлення (а.с.15).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року змінити.

Викласти резолютивну частину заочного рішення в наступній редакції.

Позов ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки № KILO АК 0047 5191 Р1 від 23 березня 2007р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором KILO АК 0047 5191 від 23 березня 2007р., з 18 липня 2015 року.

В решті дане заочне рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 02 квітня 2018 р.

Головуючий:

Судді: