Справа № 206/4394/18
Провадження № 2/206/1273/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.08.2018 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з даною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що хоче розірвати шлюб із відповідачем через різні погляди на життя, поняття шлюбу та інше. Крім того, позивач вказала, що на сьогодні проживає спільно з іншим чоловіком від якого чекає дитину, вказані твердження мали підтвердити намір позивача щодо розірвання шлюбу із відповідачем.
В той же час, у даному конкретному випадку, дружина має право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом її вагітності, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою, що відповідає приписам ч. 3 ст. 110 СК України.
Дослідивши зміст позовної заяви та документи, долучені до неї, суддя приходить до висновку, що позивачем не зазначено та не долучено жодного доказу, який би свідчив про визнання батьківства зачатої дитини іншою особою.
Так, пунктом 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України підлягає поверненню.
Виходячи із вищевикладеного суддя повертає дану позовну заяву, як таку що подана без дотримання позивачем, яка перебуває у стані вагітності вимог, встановлених Сімейним кодексом України.
Крім того, суддя, також звертає увагу позивача, що ч. 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 2 ст. 28 ЦПК України, також, встановлено, що позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Таким чином, звертаючись до суду з метою вирішення спору, позивач має підтвердити обрану ним підсудність (позивачем також не було зазначено доказів на підтвердження підсудності, передбаченої ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ЦПК України).
Практика Європейського суду з прав людини, також, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
На підставі викладеного, керуючись ст. 110 СК України, ст. ст. 13, 185, 264, 353 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву повернути позивачу.
Розяснити позивачу, що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Копію позовної заяви залишити в суді.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Маштак