Справа № 750/3238/18
Провадження № 2/750/1198/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Леонтієвни до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

12.04.2018 ОСОБА_1 Леонтієвна звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати квартиру №37, розташовану в будинку № 1 по 3-му провулку Кривоноса в м. Чернігові об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 Леонтієвною право власності на 1/2 частину вказаної вище квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу сторони придбали вказану квартиру, право власності на яку зареєстроване за відповідачем. Оскільки фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем на теперішній час припинені, позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Представник позивача у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав письмові пояснення, в яких позов не визнав, бо не згоден з вартістю зазначеної позивачем, а також посилається на проведення перепланувань у квартирі, проте доказів на підтвердження своїх доводів не подав. Відповідач просив здійснити розгляд справи без його участі та заперечував проти стягнення з нього судових витрат у зв'язку з тяжким матеріальним становищем.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 Леонтієвна та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 28.08.1998, зареєстрованому Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис № 1201 (а.с. 4).

Під час шлюбу відповідач в інтересах сім'ї уклав кредитну угоду від 09.11.2000 № 32 на будівництво житла за адресою: м. Чернігів, 3-й провулок Кривоноса, 1/37 у сумі 55255 грн. та передав зазначену квартиру в заставу Чернігівському регіональному відділенню Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву.

На підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.07.2001 було видано свідоцтво про право власності на квартиру №37, розташовану в будинку № 1 по 3-му провулку Кривоноса в м. Чернігові, власником якої являється ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно акту № 67 про виконання зобов'язань за кредитною угодою від 19.12.2014 слідує, що у відповідача зобов'язань за кредитною угодою більше не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, суд вважає, що квартира № 37 в будинку № 1 по 3-му провулку Кривоноса в м. Чернігові є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає поділу, шляхом визнання за позивачем права власності на її 1/2 частину.

Згідно вимог ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до розяснень п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже на підставі викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання квартири № 37 в будинку № 1 по 3-му провулку Кривоноса в м. Чернігові об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної вище квартири, оскільки квартира придбана подружжям під час шлюбу.

При цьому, суд не може прийняти до уваги доводи відповідача щодо його не згоди з вартістю квартири, яка визначена згідно звіту незалежної оцінки, виконаного ТОВ «Експертно-правовий центр «ПРАВЕКС», оскільки вказана оцінка здійснена з метою визначення розміру судового збору і жодним чином не впливає на вирішення питання про поділ майна подружжя шляхом визнання за ними права власності на рівні частки в об'єкті нерухомості. Також не впливають на вирішення спору зазначені відповідачем доводи, що шлюбні відносини припинені з ініціативи позивача, адже питання про поділ майна подружжя вирішується незалежно від того, з чиєї ініціативи припинені шлюбні відносини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу правничу допомогу надавала адвокат ОСОБА_3 на підставі ордеру серії ЧН № 051351 від 21.05.2018 (а/с.8).

Згідно квитанції № 2761427 від 10.02.2018 позивач сплатив за надання правничої допомоги адвокату ОСОБА_3 4000 грн., проте не надано детального розрахунку витрат на правову допомогу та акту виконаних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи категорію складності справи, що представник позивача безпосередньо участі у судових засіданнях не приймала, проте нею складено позовну заяву до суду, а тому виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 Леонтієвни (місце проживання: м. Чернігів, 3-й АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: м. Чернігів, 3-й АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності - задовольнити.

Визнати квартиру № 37, розташовану в будинку № 1 по 3-му провулку Кривоноса в м. Чернігові об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 Леонтієвною право власності на 1/2 частину квартири № 37, що в будинку № 1 по 3-му провулку Кривоноса в м. Чернігові.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 37, що в будинку № 1 по 3-му провулку Кривоноса в м. Чернігові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Леонтієвни 2073 грн. у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя