Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 315/1183/17 Головуючий у 1 інстанції: Ярош С.О.
№ 22-ц/778/1988/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 21.02.2008 року відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 14.09.2017 року склала в сумі 67082,32 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 33342,44 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 10632,99 грн., заборгованість за пенею в сумі 19674,40 грн., штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) в сумі 3182,49 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору № б/н від 21.02.2008 року в сумі 67082,32 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 33342,44 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 10632,99 грн., заборгованість за пенею в сумі 19674,40 грн., штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) в сумі 3182,49 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2008 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, що підтверджується копією заяви відповідача (а.с.9), витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с.10), витягом з Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.11-25).

Відповідно до заяви, яка міститься у матеріалах справи, позивач надав відповідачу кредит у сумі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами (а.с.9,10).

Відповідач отримала кредит, що підтверджується її підписом в анкеті-заяві позичальника, але зобов'язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування та пені не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-8).

Відповідно до зазначеного розрахунку, заборгованість станом на 14.09.2017 року склала в сумі 67082,32 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 33342,44 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 10632,99 грн., заборгованість за пенею в сумі 19674,40 грн., штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) в сумі 3182,49 грн.

Суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України, умовами укладеного сторонами кредитного договору № б/н від 21.02.2008 року, а також Умовами і Правилами надання банківських послуг.

Договір, який укладений між сторонами, не оспорений, не визнаний недійсним.

Умови договору були узгоджені сторонами при його укладенні, а відтак відповідач взяла на себе обов'язки щодо погашення отриманих нею кредитних коштів та сплати відповідних відсотків за користування грошима.

Положеннями ст. ст. 526 ЦК України встановлений обов'язок належного виконання взятих на себе зобов`язань, а відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є його порушенням.

За ч.1 п.3, 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Зокрема, за ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Також за ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Судом першої інстанції був досліджений укладений між сторонами договір і Умови та правил надання банківських послуг, за п.2.1.1.7.6 яких при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в сумі 250 грн. плюс 5% від суми заборгованості.

Встановивши порушення відповідачем зобов'язання внаслідок неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, суд першої інстанції констатував наявність підстав для захисту прав кредитора способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування, пені.

Судом були враховані доводи відповідачки щодо її складного майнового стану, народження дитини тощо, а тому з урахуванням наданих суду прав у відповідності ч.3 ст. 551 ЦК України, зменшив розмір неустойки, нарахований для сплати відповідачеві позивачем.

Також судом першої інстанції були правомірно враховані заперечення відповідача в частині незаконності стягнення пені та штрафу як подвійної юридичної відповідальності за одне порушення, що заборонено ст. 61 Конституції України, так як пеня та штраф є різновидом неустойки.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на недоведеність факту укладення договору, відсутність підтвердження повноважень представника банку на укладення договору.

Разом з тим, одночасно відповідач не заперечує, що вона надавала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, повідомила свої особисті данні, а з матеріалів справи вбачається і те, що у заяві до банку відповідач засвідчувала своїм підписом бажання отримання «Кредитки Універсальна», визначення кредитного ліміту, з розрахунку вбачається, що на відповідача був відкритий рахунок, грошові кошти з якого отримувалися позичальником, як і здійснювалося періодичне погашення боргів.

З будь-якими заявами до правоохоронних органів про вчинення протиправних дій працівниками банку або іншими особами щодо відкриття на її ім'я рахунку та списання грошових коштів з нього, відповідач не зверталася.

З розрахунку (довідки про рух коштів) також вбачається, що погашення грошових сум здійснювалося принаймні до грудня 2016 року, тому послання відповідача на те, що судом не перевірялися обставини строку дії картки, не впливають на остаточні висновки суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту укладення договору, не є переконливими.

Тож оскаржуване рішення в цій частині є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Вимоги апеляційної скарги в частині неправильного нарахування та стягнення судового збору на користь позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Так, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК у редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, компенсація судових витрат стороні яка їх понесла здійснюється пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, судовий збір позивачем сплачений у розмірі 1600 гр. за позов на суму 67082, 32 гр.

Позов задоволений на суму 58649,83 гр. тобто на 87,4 %, а тому судовий збір, стягнений судом має бути також зменшений на суму, пропорційну задоволеному позову ((1600х87,4):100) тобто до 1398,4 гр.

Керуючись ст. ст. 374, 375,376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року по цій справі змінити.

Зменшити розмір стягнених з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судових витрат по оплаті судового збору з 1600 гр. до 1398,40 гр. та відповідно зменшити загальний розмір стягненої грошової суми з 60249,83 гр. до 60048,23 гр.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 20.06.2018 р.

Головуючий:

Судді: