У Х В А Л А

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 464/9152/16-ц

провадження № 61-97св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір позики, укладений 24 липня 2013 року між його матір'ю ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Свої вимоги обґрунтовував тим, що фактично кошти позичались у ОСОБА_8, а позичальником за цим договором був він, ОСОБА_4, а не ОСОБА_6, оскільки кошти позичались для погашення кредиту, отриманого ним у публічному акціонерному товаристві «Астра Банк», з метою уникнення звернення стягнення на їхнє житло, яке було передане в іпотеку банку на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Посилався на те, що договір позики був укладений під впливом тяжкої для його сім'ї обставини - загрози втрати єдиного житла, і на вкрай не вигідних умовах, оскільки фактично предметом позики були грошові кошти в сумі 280 000 грн, а в договорі зазначена сума з урахуванням процентів за користування позиченими коштами - 355 600 грн.

З урахуванням вищенаведеного, просив позов задовольнити.

У січні 2017 року ОСОБА_9 подав зустрічним позов, у якому просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за вказаним вище договором позики в розмірі 1 901 620 грн 28 коп., із яких: 1 231 220 грн 64 коп., що еквівалентно 44 413,86 доларам США, - предмет позики, 670 399 грн 64 коп., що еквівалентно 24183,35 доларам США - штрафні санкції за 1089 днів прострочення виконання грошового зобов'язання.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що за договором позики він надав у позику ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 355 600 грн., що на момент отримання позики становило 44 413,86 доларів США, які вона повинна була повернути до 24 січня 2014 року.

Оскільки ці кошти ОСОБА_6 не повернула, просив стягнути заборгованість з урахуванням 0,05 % від простроченої суми за кожний день прострочення платежу за 1089 днів.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 12 травня 2017 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики, укладеним 24 липня 2013 року, в розмірі 966 017 грн 39 коп., судовий збір у розмірі 8 000 грн , усього - 974 017 грн 39 коп.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 травня 2017 року в частині стягнення заборгованості за договором позики та судового збору змінено, зменшено розмір стягнутої заборгованості за договором позики до 549 224 грн 20 коп., розмір судового збору - до 2 320 грн, усього стягнуто 551 544 грн 20 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6 248 грн.

Суд першої інстанції, з висновками якого фактичного погодився й апеляційний суд, виходив із того, що сторонами договору позики від 24 липня 2013 року є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 й лише вони мають право оспорювати вказаний договір в разі, якщо вважають свої права порушеними. Оскільки ОСОБА_4 не є стороною правочину, суд відмовив у задоволенні його позову.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, суд послався на норми статті 1049 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не надали належних та допустимих доказів виконання зобов'язань за договором позики, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що право ОСОБА_5, як позикодавця, порушено та підлягає захисту.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за договором позики, апеляційний суд зазначив, що місцевий суд вийшов за межі позовних вимог, порахувавши розмір штрафних санкцій за 1204 дні, а не за 1089 днів, як просив позивач за зустрічним позовом.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову, справу в цій частині направити на новий апеляційний розгляд.

Скарга аргументована тим, що апеляційний суд при вирішенні спору не з'ясував фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскаржень неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення ні процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат