Справа № 686/3450/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

Головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

Сторони та інші учасники у справі:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

Представник учасників справи :

представник позивача ОСОБА_3,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя, -

встановив :

15 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.08.1991 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2013 року було розірвано. В період шлюбу ними у спільну сумісну власність подружжя було набуто цегляний гараж, загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться по вул. Вокзальній, блок № 2. бокс 181. у м. Хмельницькому, який зареєстрований на відповідача. Неодноразово вона намагалася вирішити питання щодо спільного гаражу з відповідачем мирним шляхом, однак будь-які спроби добровільно поділити спільне майно з відповідачем не принесли результату.

Зважаючи на вищевикладене, вважає, що є усі підстави та необхідність захисту її права власності у спільному сумісному майні подружжя шляхом визнання за нею права приватної власності на 1/2 частину цегляного гаража, загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться по вул. Вокзальній, блок № 2, бокс 181, у м. Хмельницькому. А тому позов просить задовольнити.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача направив суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у звязку із наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що 04.08.1991 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2013 року було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей - повнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2..

03.11.1995 р., а саме під час шлюбу, позивачем та відповідачем було придбано майно, а саме: цегляний гараж, загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться по вул. Вокзальній, блок № 2, бокс 181, у м. Хмельницькому, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 03 листопада 1995 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Другої Хмельницької державної нотаріальної контори 03 листопада 1995 року, реєстровий номер 1-5395. Згідно із відміткою на вказаному Договорі купівлі-продажу та відповідно до чинного на той час законодавства, право власності за відповідачем 09 листопада 1995 року було зареєстровано в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК Українизастосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до вимог статті 22 КпШС України майно, набуте подружжя в період шлюбу, є їх спільної сумісною власністю, і кожен із подружжя має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

Вимогами статей 28, 29 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Таким чином, спірне майно, а саме цегляний гараж, загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться по вул. Вокзальній, блок № 2, бокс 181, у м. Хмельницькому є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Дане майно було придбане під час шлюбу.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, визнання позову відповідачем, те що спірний гараж був придбаний у шлюбі, добровільно сторони майно не поділили, є усі підстави та необхідність захисту права позивача у спільному сумісному майні подружжя шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину цегляного гаража, загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться по вул. Вокзальній, блок № 2, бокс 181, у м. Хмельницькому.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст..141 ЦПК України, а саме із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 704, 80 грн.

При цьому, у стягненні 400 грн. витрат понесених на оцінку майна, слід відмовити, оскільки звіт про оцінку майна не відноситься до судових витрат відповідно до ст.ст 133 139 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, ст. ст. 22 КпШС, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину цегляного гаража, загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться по вул. Вокзальній, блок № 2, бокс 181 та зареєстрований за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого : ОСОБА_7, Жмеринський район, Вінницька область, вул.. Леніна, 3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) 704, 80 грн. судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 04.06.2018 р.

Суддя