Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2370/18
Провадження №: 2/332/1206/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши заяву представника позивача адвоката ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 Анатолійовичана підставі ордеру, про забезпечення позову уцивільній справі №332/2370/18 (провадження №2/332/1206/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, подана від його імені адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі ордеру, до ОСОБА_3, третя особа - Заводський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами з тих підстав, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя видано виконавчий лист №2-1349/2002 від 29.05.2002 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму заробітної плати, починаючи з 29.04.2002 року і до досягнення дітьми повноліття.З листопада 2017 року із заробітної плати позивача проводились утримання аліментів у розмірі 50% заробітної плати на підставі постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 01.11.2017 року ВП № 40019104 із вказаною заборгованістю станом на 01.11.2017 року у розмірі 75496,12грн.. Згідно з розрахунком державного виконавця від 13.07.2018 року заборгованість складає 74867,77грн., яка включає заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження у розмірі 45874,81грн. та заборгованість за попередні три роки до відкриття ВП (жовтень 2010 року - жовтень 2013 року) у сумі 28992,96грн.. Позивач вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а через обставини, що мають істотне значення, що відповідно до ч.2 ст.197 СК України є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

На підставі ухвали суду від 06 серпня 2018 року було відкрито провадження по вказаній цивільній справі, розгляд якої визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 07.08.2018 року представником позивача адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серія ЗП № 58547, через канцелярію суду подана заява про забезпечення позову, в обгрунтування якої зазначено, що позивачем оскаржується в судовому порядку розмір заборгованості зі сплати аліментів з підстав того, що вказана заборгованість виникла у зв»язку із існуванням істотних обставин, що не залежали від волі позивача та наразі з нього стягуються не періодичні платежі зі сплати аліментів, а саме заборгованість за аліментами за попередні періоди, яка оскаржується до суду. Позивач є єдиним годувальником у сім»ї, яка складається з трьох осіб, включаючи його бабусю похилого віку із цілою низкою документально підтверджених хвороб, та дружину, яка через необхідність догляду за бабусею не може працювати та отримувати дохід. Враховуючи наведене, представник позивача вважає що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з позивача заборгованості зі сплати аліментів, існування якої оскаржується позивачем в судовому порядку, до набрання законної сили у такій справі, неминуче призведе до неможливості захисту законних прав та інтересів позивача та членів його сім?ї та поставить його сім?ю на межу виживання, а тому просить задовольнити заяву про забезпечення позову та зупинити стягнення за виконавчим листом, виданим 29 травня 2002 року Заводським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-1349/2002 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості зі сплати аліментів,яка станом на 01.07.2018 року складає 74867,77грн. та який перебуває на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа - Заводський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються з нього за виконавчим листом №2-1349/2002, виданим Заводським районним судом м. Запоріжжя 29.05.2002 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму заробітної плати, починаючи з 29.04.2002 року і до досягнення дітьми повноліття. Отже, на даний час існує судове рішення, що набрало законної сили, яке не скасовано та на підставі якого видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та при виконанні якого виникла заборгованість, внаслідок його несвоєчасного та неповного виконання. Доказів того, що виконавчий документ, на підставі якого здійснюється стягнення оскаржується в судовому порядку, матеріали справи не містять.

Статтею 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України визначено принцип обовязковості судових рішень, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову(ст.156,ст.158 ЦПК України).

Положеннями ч.1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до розяснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Разом з тим, відповідно до положень пункту 2 вище вказаної постанови Пленуму ВСУ України, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів. Суд вважає, що забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом буде суперечити змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні(порушені) прав інших осіб.

Разом з тим, положеннями ч.10 ст. 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, що виникла при виконанні виконавчого листа, виданого 29.05.2002 року Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів. А у поданій заяві про забезпечення позову позивач просить вже на даний час зупинити стягнення цієї заборгованості, тобто ще до вирішення спору по суті. Таким чином, у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, суд фактично на цій стадії вже звільнить позивача від сплати заборгованості за аліментами, що суперечить вимогам ч. 10 ст. 150 ЦПК України, оскільки, на думку суду, вид заходу забезпечення позову, який просить застосувати позивач, за змістом є тотожнім задоволенню заявлених позовних вимог. Крім того, невжиття такого заходу забезпечення позову, про який просить позивач, не може в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду .

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про неможливість задоволення заяви представника позивача адвоката ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 про забезпечення позову, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача адвоката ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 на підставі ордеру, про забезпечення позову у цивільній справі №332/2370/18 (провадження №2/332/1206/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом 15 днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала постановлена та підписана суддею 08 серпня 2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.