АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/2079/17 Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження №22-ц/791/761/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Полікарпової О.М.

суддів: Воронцової Л.П.

Ігнатенко П.Я.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Гаврилова Д.В. від 23 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до депутата Херсонської обласної ради VII скликання, голови постійної комісії з питань культури, науки, освіти, молодіжної політики, фізичної культури та спорту, курортно-туристичної діяльності Херсонської обласної ради ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, посилався на те, що з 2004 року він обіймав посаду директора Херсонського обласного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх», а 29.12.2016 року рішенням Х (ІІ) сесії Херсонської обласної ради VІІ скликання №360 був звільнений з займаної посади за прогул без поважних причин.

Вважає, що основним приводом його звільнення були висновки голови постійної комісії з питань культури, науки, освіти, молодіжної політики, фізичної культури та спорту, курортно-туристичної діяльності Херсонської обласної ради ОСОБА_3 (далі відповідач) та твердження останнього відносно нього на сесії Херсонської обласної ради від 29.12.2016 року, а саме: «И почему руководитель этот снимает свою собственную квартиру сам у себя, тогда когда есть масса комунальной власности, которую мы можем сдавать в аренду своему комунальному предприятию за 1 гривну в год. А мы платим на сегодняшний день 4000 гривен ежемесячно в карман руководителю этого предприятия, помимо того, что он получает там заработную плату. При этом мы не видим по сути той работы, которую он должен вести".

Вказаний вислів позивач розцінює як звинувачення його в корупційних діяннях, що є по суті наклепом. Такими неправомірними діями відповідача було принижено його честь, гідність та ділову репутацію. Тому просив зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, а саме висловлювання "руководитель этот снимает свою собственную квартиру сам у себя, мы платим на сегодняшний день 4000 гривен ежемесячно в карман руководителю этого предприятия" у такий же спосіб, у який вона була поширена - на найближчому пленарному засіданні Херсонської обласної ради.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, просив заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зокрема апелянт не погоджується з висновком суду про те, що ним позов не доведено, так як вважає, що він надав суду докази того, що він не є власником орендованого підприємством нежитлового приміщення, а також про те, що у 2016 році за вказане нежитлове приміщення приватному підприємцю ОСОБА_4 орендна плата не сплачувалась.

Також апелянт зазначає, що не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що з січня 2015 року по червень 2016 року орендна плата за належне ПП ОСОБА_4 нежитлове приміщення сплачувалась у розмірі 3993,6 грн., оскільки загальна сума оренди за 2016 рік за двома договорами складає 1,00 грн. за один рік (з 04.01.2016 р. по 30.06.2016 р. та з 01.07.2016 р. по 31.12.2016 р). Орендна плата в розмірі 47953,20 грн. сплачена за 2015 рік (47953,20 грн. : 12 міс. = 3993,6 грн./міс). Тому апелянт вважає, що висновок суду про достовірність поширеної відповідачем інформації та використання останнім іронічних способів мовлення є припущенням суду, що не може бути покладено в основу судового рішення.

Крім того вказує на те, що у неправдивих висловлюваннях відповідача, викладених у позовних вимогах, міститься юридичний склад правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову, а саме: а) поширення неправдивої інформації відбулось на пленарному засіданні обласної ради в сесійній залі Херсонської обласної ради, яке транслювалось в прямому ефірі; б) поширена інформація стосується безпосередньо його; в) поширення недостовірної інформації, яка не відповідає дійсності, яку він вважає доведеною належними доказами; г) поширена інформація порушує його особисті немайнові права, створює у громадськості уяву, що він привласнює бюджетні кошти шляхом здачі в оренду нібито своєї нерухомості самому собі, що порочить його чесне ім'я.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

У пункті 15 вищенаведеної Постанови Пленуму ВСУ також роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позов про спростування недостовірної інформації, виходячи з положень ст.277 ЦК України підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено у ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст.34 Конституції України. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію.

Згідно з п.2 ст.10 Конвенції, здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких умов і обмежень, які встановлені законом і є необхідними для захисту репутації або прав інших людей. Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції виходив з того, ним не доведено які конкретно відомості, що поширені відповідачем, є такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача і в чому вони полягали.

Крім того, суд у своєму рішенні зазначив, що поширена відповідачем інформація в деякій мірі відповідає дійсності.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується.

Судом встановлено, що 29.12.2016 року на засіданні Х (ІІ) сесії Херсонської обласної ради VII скликання депутат ОСОБА_3 публічно критикував роботу позивача як директора комунального підприємства «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради. Під час виступу він також вказав про те, що позивач, як керівник комунального підприємства, знімає для керованого ним підприємства квартиру сам у себе, за що отримує собі в карман щомісячно 4000 грн., хоча у обласної ради у власності є нерухомість, яку вони можуть здавати своєму комунальному підприємству за 1 грн. на рік.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач долучив як доказ лист Прокуратури Херсонської області від 16.06.2016 року, в якому міститься інформація про те, що депутат ОСОБА_3 просить перевірити наявність конфлікту інтересів при укладенні ОСОБА_2 договору оренди приміщення під офіс з його близькою родичкою (а.с.20). У відповіді на лист, підготовленій 01.07.2016 року, яка направлена адресату Херсонською обласною державною адміністрацією повідомляється про те, на 2015 рік кошторисом КП «Спорт для всіх» було передбачено 47923 грн. на орендну плату за офісне приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_1. Договір оренди було укладено з близькою родичкою ОСОБА_2 - ОСОБА_4, якій у період з січня 2015 року по червень 2016 року було сплачено орендну плату в зазначеній сумі (а.с.19).

04.01.2016 року позивач уклав новий договір №04/01 оренди приміщень для офісу з ПП ОСОБА_4, за яким остання передає це ж приміщення в оренду КП «Спорт для всіх», але з орендною платою 0, 50 грн. на місяць, тобто практично безоплатно (а.с.24-26).

Доказів про те, що ОСОБА_3 було відомо про існування нового, безоплатного договору суду не надано.

Проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що виступ відповідача на сесії обласної ради спрямований на критику діяльності позивача, як директора комунального підприємства. Той факт, що у 2015 році нежитлове приміщення передавалось в оренду КП «Спорт для всіх», керівником якого є позивач, його близькою родичкою з орендною платою 3994 грн. на місяць дійсно мав місце, а припущення, висловлене депутатом ОСОБА_3, про те, що «ці гроші мы платим на сегодняшний день 4000 гривен ежемесячно в карман руководителю этого предприятия", тобто вони надходять ОСОБА_2 або отримуються ПП ОСОБА_4, але на користь ОСОБА_2, колегія суддів вважає оцінкою відповідачем ситуації, яка склалася з приводу оренди нерухомого майна для очолюваного позивачем підприємства.

Позивачем в судовому засіданні не доведено, що поширена відповідачем у наведеному контексті інформація порушує його особисті немайнові права, або завдала шкоди його особистим немайновим благам, або звільнення позивача із займаної посади стало наслідком її поширення, а оціночні судження спростуванню не підлягають.

З урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що поширена інформація є недостовірною, а оціночні судження не підлягають спростуванню.

Доводи апелянта про те, що поширена відповідачем інформація спростовується договорами оренди №04/01 від 04.01.2016 р. та №01/07 від 01.07.2016 р., в яких зазначено, що ФОП ОСОБА_4 - орендодавець, з одного боку, а комунальна установа «Херсонський обласний центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради, в особі директора ОСОБА_2 - орендар, предметом договору оренди є не квартира, а не нежитлове приміщення для розміщення офісу (розділ 2 договорів оренди), орендна плата за шість місяців становить 00 грн. 50 коп. (п.5.1 договорів оренди), а не 4000 грн., орендну плату отримувала ФОП ОСОБА_4, а не він, відповідно висловлювання «в карман руководителю», тобто йому особисто, не відповідає дійсності, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновок суду про характер поширеної інформації та про відсутність підстав вважати порушеними честь, гідність та ділову репутацію позивача. Суд першої інстанції дав оцінку викладеним доводам позивача, з якою колегія суддів погоджується.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 17.07.2018 року.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко