Ухвала

07 травня 2018 року

м. Київ

справа № 463/1323/16-ц

провадження № 61-2471св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, служба у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 квітня 2017 року у складі судді Леньо С. І. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2017 року у складі суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Сальвицького Р. І.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02 грудня 2015 року, задоволено позов ОСОБА_5 та надано їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Французької Республіки, Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччина, Турецької республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Арабської Республіки Єгипет з малолітньою ОСОБА_7 без згоди батька (нотаріально посвідченої заяви) та супроводу батька ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_5 терміном на три роки з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання; оформлення та видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім'я малолітньої дитини ОСОБА_7 без згоди (нотаріально посвідченої заяви) батька ОСОБА_4; отримання віз Французької Республіки, Республіки Польща, Турецької Республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Арабської Республіки Єгипет на ім'я ОСОБА_7 без згоди (нотаріально посвідченої заяви) та супроводу батька ОСОБА_4 Цим же рішенням задоволено часткового його позов та встановлено йому графік побачень з донькою ОСОБА_7 у присутності матері ОСОБА_5 виключно у громадських місцях з визначенням конкретних днів та годин цих побачень. Вважає, що на даний час таке рішення є неактуальним і таким, що суперечить інтересам дитини, порушує її права та свободи. Відповідач не виконує рішення в частині особистої присутності під час побачень. Відмовила йому та не надала можливості оздоровити дитину. Не забезпечила особисто, відмовила йому і не надала можливості забезпечити отримання дитиною дошкільної освіти. Не забезпечила особисто, відмовила йому і не надала можливості забезпечити дитині відвідування гуртка танців. Зняла дитину з обслуговування медичних установ. Одноосібно, без погодження з ним відмовляється від проведення щеплень. Постійно змінює місце проживання. Повністю позбавила його участі у вихованні доньки. Не надає інформацію про дитину, стан її здоров'я. Обмежує його у спілкуванні з дитиною, в тому числі через засоби Інтернет-зв'язку. Подає неправдиві відомості та персональні дані щодо їхньої доньки. Не погоджувала з ним та одноосібно прийняла рішення щодо подальшого перебування дитини за кордоном. Без погодження з ним вивезла дитину за кордон, чим в сукупності позбавила дитину права на належну опіку, турботу, виховання та піклування з боку батька, права на спілкування з батьком та його родиною. Тим самим, порушила інтереси дитини змінила звичне соціальне, культурне та мовне середовище дитини і одноосібно впливає на питання, пов'язані з подальшим розвитком, вихованням дитини.

Крім цього, у зв'язку з вивезенням дитини за кордон неможливим є виконання рішення суду від 27 січня 2016 року, яким встановлено графік побачень бабці дитини - ОСОБА_6 Вважає, що відсутність потреби в його нотаріальній згоді на тимчасовий виїзд за кордон не давало відповідачу підстав на переміщення та утримання дитини необмежений термін. Остання, отримавши рішення про визначення місця проживання ОСОБА_7 разом з матір'ю почала маніпулювати ним та використовувати у власних цілях, чим завдає інтересам дитини істотної шкоди. Починаючи з 21 грудня 2015 року позбавлений не лише можливості виконувати батьківські обов'язки, а й можливості бачити доньку. Причини та підстави утримання дитини за кодоном понад встановлений строк йому невідомі. Листи, які направляються ним на відому поштову адресу Французької Республіки залишаються без відповіді. Крім того, без його погодження дитина віддана до дошкільного закладу іншої держави, що також вважає суперечить її інтересам. У зв'язку з відсутністю дитини в Україні, право його та бабусі на участь у вихованні залишаються порушеними. В позасудовий спосіб позбавлений можливості вирішити дану ситуацію через відсутність компромісу зі сторони відповідача. Згідно акту обстеження умов проживання, ним створено належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини.

Змінивши предмет позову, просив анулювати наданий рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року дозвіл ОСОБА_5 на тимчасовий виїзд за межі України до Французької Республіки, Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччина, Турецької республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Арабської Республіки Єгипет з малолітньою ОСОБА_7 без згоди батька (нотаріально посвідченої заяви) та супроводу батька ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_5 терміном на три роки з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання; оформлення та видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім'я малолітньої дитини ОСОБА_7 без згоди (нотаріально посвідченої заяви) батька ОСОБА_4; отримання віз Французької Республіки, Республіки Польща, Турецької Республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Арабської Республіки Єгипет на ім'я ОСОБА_7 без згоди (нотаріально посвідченої заяви) та супроводу батька ОСОБА_4; визнати утримання малолітньої ОСОБА_7 за кордоном матір'ю ОСОБА_5 незаконним та таким, що суперечить інтересам дитини; зобов'язати ОСОБА_5 передати малолітню ОСОБА_7 батькові ОСОБА_4; змінити місце проживання малолітньої ОСОБА_7, визначивши місце її проживання разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2016 року позов в частині позовних вимог про анулювання дозволу на оформлення та видачу паспорта, анулювання дозволу на отримання документів за заявою позивача залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог, а зокрема в частині анулювання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, визнання утримання дитини матір'ю за кордоном незаконним, зобов'язання матері передати дитину батькові, змінити місце проживання дитини, визначивши місце проживання з батьком розгляд справи продовжено.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову.

Рішення судів мотивовано тим, що доказів про те, що перебування дитини в іншій державі порушує її інтереси суду не надано, як і не надано доказів про наявність у нього перешкод у спілкуванні з дитиною. Крім того, вкрай несприятливими наслідками для малолітньої буде вимушена необхідність повністю змінити своє соціальне становище та зв'язки виключно для забезпечення участі у вихованні батьком, який відповідно до статті 16-1 Закону України «Про охорону дитинства» не позбавлений можливості брати таку участь під час проживання дитини за кодоном, а тому проживання дитини за кордоном на даний час немає підстав визнавати протиправним.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу у якій просив скасувати оскаржені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Вказував, що суд незаконно відмовив у заслуховуванні думки дитини при вирішенні спору, встановив обставини на підставі недопустимих доказів. Крім того у матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення повісток відповідачу та третій особі чим порушено їх право на справедливий суд.

У березні 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 подав заперечення на касаційну скаргу у яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. Зазначив, що дитина на законних підстава перебуває у Французькій Республіці, а позивачем не заперечується факт надання йому можливості спілкуватися з дитиною на території Французької Республіки.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 463/1323/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, служба у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6, про анулювання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, визнання утримання дитини матір'ю за кордоном незаконним та таким, що суперечить інтересам дитини, зобов'язання матері передати дитину батькові, змінити місце проживання дитини, визначивши місце її поживання з батьком, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель