Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2022/18 Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Наше місто» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Наше місто», концерну «Міські теплові мережі» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до комунального підприємства «Наше місто», концерну «Міські теплові мережі» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позову зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є відповідач КП «Наше місто». 8 грудня 2016 р. внаслідок виникнення аварійної ситуації на подаючому трубопроводі опалення, розташованого на горищі, сталося залиття її квартири. 14 грудня 2016 р. комісією відповідача КП «Наше місто» було складено акт обстеження технічного стану квартири та встановлено наслідки затоплення у вигляді пошкодження майна позивача. Розмір заподіяної шкоди відповідно до договірної ціни на проведення відновлювальних робіт у квартирі, визначеної відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-1-2013 підрядником ТОВ «Сігма Майстер». Вона зверталась до відповідачів із вимогами про відшкодування заподіяної шкоди, але її вимоги були залишені без задоволення. Так, КП «Наше місто» вказує, що шкоду має відшкодовувати Концерн «Міські теплові мережі», а Концерн «Міські теплові мережі» навпаки стверджує, що шкоду має відшкодовувати КП «Наше місто».

Посилаючись на вимоги Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України та інші вимоги законодавства, просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь матеріальну шкоду в розмірі 104 284,80 грн. та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства «Наше місто» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 104 284 (сто чотири тисячі двісті вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

У задоволенні позову в частині вимог до концерну «Міські теплові мережі» відмовлено.

Стягнуто з комунального підприємства «Наше місто» на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 042 (одна тисяча сорок дві) гривні 85 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Наше місто» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволені позову до КП «Наше місто». В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про відсутність вини КП «Наше місто» у залитті квартири позивача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, виходив з того, що залиттям квартири завдано позивачці матеріальну шкоду й факт затоплення та заподіяння шкоди підтверджено актами та іншими доказами, а відповідач КП «Наше місто» не довів, що шкода завдана не з його вини.

Такі висновки відповідають обставинам справи, вимогам ст. 1166 ЦК України, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачеві на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.07.2002 (а.с. 11). Квартира розташована на 3 поверсі та складається із двох житлових кімнат, що підтверджується технічним паспортом (а.с. 1213).

Вказаний будинок перебуває в господарському віданні КП «Наше місто», що підтверджується рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.11.2016 № 721 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.08.2016 № 494 «Про вилучення обєктів житлового та нежитлового фонду, обєктів благоустрою та обладнання з господарського відання міського комунального підприємства «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження акта приймання-передачі» (а.с. 2223).

Позивач заборгованості за оплату послуг КП «Наше місто» станом на лютий 2017 р. не має (а.с. 15).

Згідно з актом обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_3 від 14 грудня 2016 р., складеного комісією майстрів КП «Наше місто», в ході обстеження встановлено, що залиття квартири сталося внаслідок виникнення аварійної ситуації на подаючому трубопроводі опалення, розташованому на горищному приміщенні. Так, були пошкоджені стіни: в кімнаті № 1 на стінах обклеєних шпалерами спостерігається відшарування шпалер по стику площею 10 м.кв.; в кімнаті № 2 на стінах обклеєних шпалерами спостерігається відшарування шпалер по стику площею 4 м.кв., стеля: в кімнаті № 1 на стелі виконаному з плит ЛГК спостерігаються обвалення частини плит разам з кріпленням площею 12,5 м.кв.; в кімнаті № 2 на стелі виконаному з плит ЛГК спостерігаються мокрі плями площею 7 м.кв. (а.с. 14).

З огляду на те, що будинок в якому знаходиться належна позивачу квартира перебуває у господарському віддані КП «Наше місто», законодавець саме на нього покладає обов'язок забезпечувати управління ввіреним йому майном та нести відповідальність за його експлуатацію.

Причиною залиття квартири позивача було неналежне виконання обов'язків відповідачем щодо забезпечення схоронності житлового фонду та своєчасного і якісного ремонту трубопроводу внутрішньобудинкових мереж центрального опалення, які він повинен виконувати на підставі ст.ст. 176, 180, 184 Житлового кодексу України.

З договірної ціни на ремонт квартири АДРЕСА_4 після залиття, складеного підрядником ТОВ «Сигма Майстер» вбачається, що вартість відновлювального ремонту квартири становить 104 284,80 грн. (а.с. 2432).

За положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 24 ЖК України визначено, що житлово-експлуатаційні організації забезпечують високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють утримання жилого будинку та прибудинкової території.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 21 цього Закону передбачені зобов'язання виконавця, а саме утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що саме концерн «МТМ» має нести відповідальність щодо відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 375 від 28.08.2008 року затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по житловому фонду комунальної власності м. Запоріжжя. Зазначений перелік послуг передбачає надання послуг, обовязкових для збереження та підтримки будівель в належному стані та виконання санітарних норм, вартість яких включена до затвердженого тарифу, а саме: п. 6 технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло -, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації.

Умовами договору від 26.09.2016 року № 08/2016/09/от, укладеного між Концерном «МТМ» та КП «Наше місто», не передбачено здійснення поточного ремонту внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Всі посилання апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними мотивами та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Наше місто» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 335/7121/17

Провадження №22ц/778/2022/18 Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Наше місто» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Наше місто», концерну «Міські теплові мережі» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Наше місто» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: