Справа № 569/2122/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О..

з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_6 трирічного віку у розмірі 1 000 грн., тобто до 09 листопада 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 квітня 2016 року уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з травня 2016 року відповідач з ними не проживає, а проживає на території ОСОБА_7. Коштів на проживання та забезпечення дитини відповідач взагалі не надає. На даний час вона ніде не працює та не може працювати по причині її догляду за дитиною. Коштів на проживання їм критично не вистачає. Відповідач повністю ігнорує своїми батьківськими обовязками. Знаючи, що їхня донька потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків. Відповідач працює офіційно, однак дану інформацію підтвердити не має можливості та отримує заробітну плату у розмірі 7500 злотих, що еквівалентно до курсу гривні становить близько 50 000 грн.

05 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну позовних вимог в якій просила стягнути з ОСОБА_8 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? від усіх видів заробітку та доходів та аліменти на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_6 трирічного віку у розмірі 1 000 грн., тобто до 09 листопада 2019 року.

28 травня 2018 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що від обовязку утримання неповнолітньої дитини не відмовляється. Натомість, вбачає цілком виправданим та можливим стягнення аліментів на ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1 500 грн. Крім того, вважає, що стягнення аліментів на дружину у розмірі 500 грн. буде цілком доречним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав викладених в ньому та просили його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухаши думку учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що сторони з 26 квітня 2016 року перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони з травня 2016 року спільно не проживають. Малолітня дочка сторін ОСОБА_6 проживає разом з матірю.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Подана позивачем заява про зміну позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі на стягнення аліменти на утримання доньки у розмірі ? від усіх видів заробітку та доходів відповідає вимогам закону.

Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року -1492 гривні,з 1 липня -1550 гривень, з 1 грудня -1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_8 України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обовязком батьків, тобто матері та батька.

При винесенні рішення суд враховує такі обставини, а саме, те що заробітна плата відповідача складає 3000 злотих, в яких він 300 злотих сплачує аліменти на дочку ОСОБА_10, також враховується, той факт, що відповідач згідно наданих документів виплачує кредит в розмірі 1083 злотих.

Судом також погоджується, що відповідач несе витрати на особисте утримання, однак те, що витрати позивача на дорогу на роботу складають приблизно 500 злотих на місяць, за телефон він сплачує 40 злотих, 500 злотих він сплачує за помешкання, також 400-500 злотих на харчування, засоби гігієни приблизно 100-150 злотих, витрат на одяг 100-150 злотих не заслуговують на увагу, оскільки ці витрати не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений судом розмір аліментів перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та є достатнім для матеріальної забезпеченості дитини.

Частиною другою статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи встановлені по справі обставини щодо матеріального становища відповідача, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливості та може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 500 грн щомісячно.

Щодо часу, з якого присуджуються аліменти, суд вважає необхідним вказати на наступне.

Згідно частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з 09.02.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трьох річного віку, починаючи з 09.02.2017 року до 09.11.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму судового збору в розмірі 640, 00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: 33000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4, республіка ОСОБА_7, Куявсько-Поморське воєводство, 86-070, Домброва Хелмінська, Валдово Крулевське, вул. Квятова, 13, паспортні дані: AYJ341443, ідентифікаційний номер: 3.

Суддя: С.П. Харечко