Справа № 428/5529/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа Сєвєродонецька міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання: Україна, АДРЕСА_1) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа Сєвєродонецька міська рада (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32), посилаючись на наступне.

20 червня 2016 року померла мати заявника ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на квартиру, яка розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_2. Спадкоємцем майна померлої за заповітом є заявник ОСОБА_1. Заявник постійно проживала зі своєю матірю з кінця 2010 року до дня її смерті та доглядала за нею, а отже заявник прийняла спадщину після неї.

В судовому засіданні представник заявника та заявник вимоги по заяві підтримали у повному обсязі з підстав, які викладені у заяві.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи присутній не був, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі та вирішити питання на розсуд суду.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він з 1999 року зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Він знайомий із заявницею з 1990-х років. Мати заявника ОСОБА_5 проживала в квартирі на 4 поверсі будинку по вул. Донецькій, 56. Заявник разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 проживала із своєю матірю постійно з 2010 або 2011 року, точно він не памятає. Заявник та її чоловік вели все господарство в помешканні їх матері, адже мати заявника за станом здоровя була неспроможна це робити.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що заявниця є його дружиною. В 2010 році з мамою заявника трапився інсульт, після чого заявниця та він переїхали на постійне проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживала мати заявниці. У них із мамою заявниці був спільний бюджет, вони жили в одній із кімнат квартири. До часу смерті матері, тобто до 20.06.2016 року, дружина доглядала за нею. Похованням матері заявниці займався він, ОСОБА_6.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕЛ № 014290, виданого Сєвєродонецьким МВ УДМС України у Луганській області 14.08.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована з 01.03.1996 року за адресою: Україна, АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 березня 1995 року Сєвєродонецьким ДВП обєднання «Азот» згідно з розпорядженням (наказом) № 42 від 17 січня 1995 року, квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

З копії заповіту, посвідченого 06 січня 1996 року старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за № 93 вбачається, що ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві спільної сумісної власності частку квартири АДРЕСА_3 дочці - ОСОБА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 309151, виданого 22 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_7 помер 22 листопада 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1137.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 489192, виданого 21 червня 2016 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 померла 20 червня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1033.

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 04 квітня 2017 року державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3. Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що заявник пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст.ст. 1268-1270 ЦК України. Крім того, нотаріус вказує, що інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

З копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 20 червня 2016 року № 15444, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 06 грудня 2017 року вбачається, що в квартирі, яка розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_4, зареєстрована мати позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно із копією довідки № 6232, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 06 грудня 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, була зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_4, з 31 січня 2003 року та знята з реєстраційного обліку 05 липня 2016 року у звязку зі смертю 20 червня 2016 року.

Відповідно до копії ОСОБА_10 про фактичне проживання (непроживання) № 2653, затвердженого директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» ОСОБА_10 від 08 грудня 2017 року, ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: Україна, АДРЕСА_4, та вела спільне господарство з матірю ОСОБА_3 по день її смерті 20 червня 2016 року. Зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_1.

З копії довідки № 369, виданої Комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 08 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживала без реєстрації за адресою: Україна, АДРЕСА_4, та вела спільне господарство з матірю ОСОБА_3 по день її смерті 20 червня 2016 року. Зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Суд зазначає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3, в період з щонайменше 2011 року до часу її смерті 20 червня 2016 року в квартирі за адресою: Україна, АДРЕСА_4, достовірно підтверджується показаннями свідків, які є послідовними та не суперечать один одному, а також ОСОБА_10 про фактичне проживання № 2653, затвердженим директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» ОСОБА_10 від 08 грудня 2017 року.

Отже, ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем підлягає задоволенню.

Вказувати тривалість проживання в резолютивній частині рішення суд не вважає за необхідне, адже юридичне значення має не тривалість проживання спадкоємця із спадкодавцем, а факт постійного проживання саме на день смерті спадкодавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа Сєвєродонецька міська рада задовольнити.

Встановити факт постійного проживання за адресою: Україна, АДРЕСА_4, станом на 20 червня 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з ОСОБА_3, яка померла 20 червня 2016 року.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін