Справа № 567/1202/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та додаткових витрат на утримання

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на своє утримання як такої, що досягла 18-річного віку та продовжує навчання, звернулася ОСОБА_3

На обгрунтування позовної заяви зазначає, що з 01.09.2016 року навчається на платній формі навчання в НУ Острозька академія, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

Вказала, що оскільки вона ніде не працює, стипендії за місцем навчання не отримує, то перебуває на повному матеріальному утриманні своєї матері ОСОБА_5, а відповідач жодним чином участі в її матеріальному забезпеченні не бере, хоча має таку можливість.

Одночасно зазначила, що на даний час перебуває в шлюбі, однак її чоловік ОСОБА_6 є студентом 1 курсу ОКР Магістр платної форми навчання в НУ Водного господарства та природокористування та ніде не працює.

Посилаючись на норми ст. 199 СК України, просить стягнути з ОСОБА_4 як батька, на своє утримання 1/4 частину всіх доходів щомісячно до закінчення нею навчання або до досягнення 23 років та, посилаючись на ст. 185 СК України, просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на надання освітньої послуги, в сумі 9790 грн.

Відповідач ОСОБА_4 в поданій до суду заяві позов не визнав та заперечив проти стягнення з нього 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, зазначаючи, що він постійного заробітку не має, так як отримує дохід лише від тимчасових заробітків та на даний час в нього на утриманні знаходиться малолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та зазначила, що позивачка не має можливості самостійно себе забезпечити, оскільки є студенткою платної форми навчання в НУ Острозька академія та на даний час доглядає малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а її чоловік ОСОБА_9 також є студентом контрактної форми навчання.

Вказала, що позивачка змушена нести витрати на оплату навчання, забезпечення себе підручниками, канцелярським приладдям, харчуванням та речами першої необхідності, тому не маючи змоги самостійно себе забезпечити, перебуває на матеріальному утриманні матері.

Вказує, що відповідач жодної участі в матеріальному забезпеченні позивачки не бере, хоча має таку змогу, оскільки є працездатною особою, працевлаштований за кордоном та отримує стабільний дохід, у звязку з чим просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 як такої, що досягла 18-річного віку та продовжує навчання, 1/4 частину всіх доходів відповідача та половину витрат, понесених позивачкою, на надання освітньої послуги в розмірі 9790 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що згідно ст.199 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Вказала, що відповідач на даний час перебуває в пошуках роботи закордоном, так як постійного місця роботи не має та отримує періодичний нестабільний дохід, а тому матеріальної можливості утримувати позивачку не має.

Окрім того, зазначила, що у відповідача є інші утриманці, зокрема він сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також на даний час у нього є інша сімя, де є малолітня дитина дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також перебуває на його фінансовому забезпеченні.

Одночасно пояснила, що відповідач заперечує проти стягнення з нього половини витрат, понесених позивачкою за надання освітніх послуг у розмірі 9790 грн., оскільки навчання повнолітньої дитини є підставою для виникнення в батьків обовязку щодо утримання та сплати аліментів відповідно до ст. 199 СК України та не є додатковими витратами на дитину, як зазначає позивач в обгрунтуванні своєї позовної заяви, а тому не підлягають стягненню в порядку ст.185 СК України.

Окрім того, представник відповідача вказала, що враховуючи специфіку м.Острог, де позивач навчається в НУ Острозька академія, вартість проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження не потребує окремих витрат, а також зазначила, що позивач не потребує коштів на придбання книг, оскільки користування бібліотечним фондом навчального закладу є безкоштовним.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є відповідно дочкою та батьком і на даний час позивач досягла 18-річного віку, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №159689 та є студенткою денної (контрактної) форми навчання НУ Острозька академія і навчається на другому курсі спеціальності Інформаційна, бібліотечна та архівна справа факультету політико-інформаційного менеджменту і закінчує зазначений навчальний заклад 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою зазначеного навчального закладу №329/17 від 05.10.2017 року, договором про підготовку бакалавра від 28.08.2016 року та не отримує від батька коштів на своє утримання, фактично перебуваючи на утриманні матері.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення 23 років. Визначаючи розмір аліментів на повнолітню дочку, суд враховує обставини, визначені у ст. 182 СК України - стан здоров'я та матеріальне становище сторін.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідача є інші діти, зокрема він сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та на даний час перебуває в іншому шлюбі, де має малолітню дитину ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Одночасно, в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_3 перебуває на матеріальному утриманні своєї матері та сторони мають задовільний стан здоровя.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

В судовому засіданні відповідач доказів того, що він бере належну участь в утриманні своєї повнолітньої дочки ОСОБА_3, яка продовжує навчання, не надав.

Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач фактично має інших утриманців, якими є його неповнолітній син ОСОБА_10, на утримання якого з відповідача стягнуто аліменти, та малолітня дочка ОСОБА_11 від іншого шлюбу, а тому суд вважає, що розмір аліментів на утримання позивача повинен бути менший 1/4 частини всіх видів доходу відповідача.

Одночасно, представником позивача до матеріалів справи долучено заяву від 21.10.2013 року, з якої встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 19.04.2010 року працює в Готелі Бізанціо мережі готелів Бест Вестерн в м.Венеція за контрактом на невизначений термін та виконує обовязки портьє. Представник відповідача заперечила даний факт, однак жодних доказів на спростування офійного працевлаштування ОСОБА_4 суду не надала Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач має можливість надавати аліменти для дочки, яка досягла повноліття і продовжує навчання.

Одночасно, суд критично ставиться до інформації, наданої представником позивача, про нявність у відповідача рухомого майна, а саме транспортного засобу, зареєстрованого на його імя за кордоном, оскільки доказів на підтвердження цього суду не наданою.

Зазначені обставини, вказують на те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти, при цьому судом береться до уваги стан здоровя, матеріальне становище сторін та наявність у відповідача інших утриманців.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 коштів на утримання дочки ОСОБА_3 не надає, хоча зобов'язаний це робити за приписами ст. 199 СК України, то з нього на користь позивачки необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно.

Одночасно суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 половини понесених позивачем ОСОБА_3 витрат на надання освітньої послуги в розмірі 9790 грн. з наступних підстав.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З норм ст. 185 СК України, Постанови Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-129цс15, вбачається, що до особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, талантів, у звязку з хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Отже, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку та втрати на них повинен довести позивач. Виходячи із зазначеного, ці кошти є додатковими, на відмінну від коштів, одержуваних на утримання дитини.

З матеріалів справи встановлено, що матірю позивачки ОСОБА_5 28.08.2016 року укладено договір про підготовку бакалавра з НУ Острозька академія, згідно з яким виконавець взяв на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку за денною формою навчання ОСОБА_12 (після укладення шлюбу Момотюк) за ступенем бакалавра зі спеціальності Інформаційна, бібліотечна та архівна справа у термін з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, із загальною вартістю навчання 35600 грн., яку замовник здійснює двічі на рік. Так, на виконання вказаного договору, позивачем за 1 та 2 курси навчання сплачено 19580 грн.

Однак, зазначені витрати на навчання не відносяться до додаткових витрат, передбачених ст. 185 СК України, на яку посилається позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, оскільки вони були викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини, а у звязку з бажанням ОСОБА_3 навчатися у зазначеному навчальному закладі.

Окрім того, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягувати аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно з 17 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року за умови продовження нею навчання, а в іншій частині позову слід відмовити.

За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-182, 192, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (жит.м.Острог, вул. Юзефа Крашевського, 3 Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (жит.АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно з 17 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року за умови продовження нею навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640 грн. на користь держави.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.05.2018 р.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_13