Справа № 487/2887/18
Провадження № 2/487/1645/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді: Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання: Гречаної А.Д., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

16.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Постійні сварки погано впливають на моральний стан всіх членів сімї. Спільне господарство не ведеться з червня 2017 року, фактично шлюбні відносини з цього часу припинені, втрачені всі фізичні та духовні звязки між сторонами. Збереження сімї неможливе і суперечить інтересам сторін. Посилаючись на викладене позивач просила позов задовольнити.

У підготовче судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у звязку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні.

Як встановлено у судовому засіданні, 17.06.2011 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Кладкова) ОСОБА_3, який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 331, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 072298. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ЕР № 060674) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Кладкова) ОСОБА_3, 17.06.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 331 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Нікора».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ: В.О. Гаврасієнко