№ 207/2725/17
№ 2/207/321/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 14 вересня 2007 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 570. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з вересня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо, у кожного своє особисте життя. ОСОБА_1 вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, зникли почуття взаємної поваги та розуміння, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини сторони не мають.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, на примирення категорично не погоджується; пояснив, що з вересня 2016 року з відповідачкою припинені подружні стосунки. За час, що був наданий судом для примирення за клопотанням відповідачки кроків до відновлення подружніх стосунків ні він, ні відповідачка не робили.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року за клопотанням відповідачки ОСОБА_2 сторонам надавався строк для примирення тривалістю три місяці.

Суд, вислухавши позивача та відповідачку, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 14 вересня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 570 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (л.с. 6). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з вересня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. ОСОБА_1 вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини сторони не мають. Причиною фактичного припинення подружніх стосунків згідно позовної заяви стало те, що зникли почуття взаємної поваги та розуміння, мала місце несумісність характерів. Як позивач, так і відповідачка не назвали суду будь-яких спроб з їх боку протягом часу для примирення тривалістю три місяці до налагодження подружніх стосунків.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу стане примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін; адже, незважаючи на те, що суд надавав можливість сторонам зберегти сім'ю, надаючи час для примирення, позитивним результатом для збереження сім'ї це не стало, тому суд вважає, що за таких обставин шлюб між сторонами збережений бути не може і позов необхідно задовольнити.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 247, 259, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2), зареєстрований 14 вересня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 570 - розірвати.

Залишити без змін прізвище ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо апеляційному суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.