Справа № 464/4134/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/68/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ СК «Галицька» про стягнення додаткової суми страхового відшкодування.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним додатковим рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 04 грудня 2017 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 464/4134/17 задоволено.

Відмовлено ОСОБА_2 у стягненні з ПАТ СК «Галицька» судових витрат-витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14.11.2017 року задоволено позов ОСОБА_2 Стягнуто з ПрАТ СК «Галицька» 116 грн. 60 коп. пені, 12 гривень трьох відсотків річних, 170, 99 грн. інфляційного збільшення боргу та судові витрати із сплати судового збору в розмірі 640 грн. Додатковим рішенням Сихівського районного суду м.Львова, що оскаржується відмовлено ОСОБА_2 у стягненні із ПрАТ СК «Галицька» витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. Відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу, суд першої інстанції вважав, що документи, які були надані адвокатом Мелех Д.О. не доводять обставин здійснення позивачем оплати послуг за надання правової допомоги в якості послуг адвоката та безпосередньо адвокату, оскільки оплата послуг за Договором про надання правової допомоги від 14.04.2017 року була здійснена позивачем на користь отримувача ТзОВ «Автопоміч». Вважає, що така відмова є незаконною та необгрунтованою, судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, невірно оцінено надані суду докази щодо оплати правової допомоги, неправильно застосовано норми матеріального права. Просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та постановити нове, яким стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 14.11.2017 року Сихівським районним судом м.Львова ухвалено рішення, яким повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Вирішено стягнути з ПАТ «СК Галицька» на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 116 грн. 60 коп., три відсотки річних в розмірі 12 грн., інфляційні втрати в розмірі 170, 99 грн. та судові витрати із сплати судового збору в розмірі 640 грн. - всього 939, 59 грн.

Судом вирішувалося питання стягнення витрат на правову допомогу, однак у резолютивній частині рішення суду не зазначено висновок суду, тобто, прийняте судом рішення.

У додатковому рішенні суду від 04.12.2017 року суд першої інстанції зазначив, що судом при ухваленні рішення суду 14.11.2017 року досліджувалося питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу щодо якого зроблено обгрунтований висновок про відмову у задоволенні заявленої вимоги, однак суд не зазначив цього у резолютивній частині рішення.

Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) витрати пов»язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат-розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов»язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Із матеріалів справи встановлено, що 14 квітня 2017 року ТзОВ «Автопоміч» (виконавець послуг) з однієї сторони та позивач ОСОБА_2 (замовник послуг) з іншої сторони уклали договір про надання адвокатських послуг у цивільній справі.

Відповідно до Договору представлення інтересів Замовника в суді покладено на директора Мелех Д.О. (а.с. 12).

З акту виконаних робіт від 26 квітня 2017 року вбачається, що ТзОВ «Автопоміч» на підставі зазначеного договору (Виконавець) надав, а Замовник прийняв наступні послуги : юридична консультація, підготовка до написання позовної заяви, складання та написання позовної заяви всього на суму 3000 грн. (а.с.14,15).

ТзОВ «Автопоміч» надало суду розрахунок витрат на правову допомогу на суму 3000 грн. та така сума була сплачена ОСОБА_2 відповідно до квитанції від 03.05.2017 року № 0.0.757964599.1 (а.с. 14,15).

Відмовляючи у стягненні коштів на правову допомогу, аналізуючи ведення господарської діяльності ТзОВ, суд першої інстанції вважав, що у суду відсутні підстави для стягнення коштів на правову допомогу.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції.

Згідно Витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Автопоміч» здійснює діяльність у сфері права, керівником є Мелех Д.О., який одночасно є адвокатом та який уклав Договір про надання правової допомоги від 14.04.2017 року з ОСОБА_2, брав участь у судових засіданнях, підготував всі документи відповідно до договору та акту виконаних робіт, відтак останній надавав правову допомогу. Згідно квитанції №0.0.757964599 оплата здійснювалася за рахунком-фактурою №26.04./01 на підставі Договору про надання правової допомоги від 14.04.2017 року, отже понесені позивачем витрати підлягають стягненню.

Згідно ч.1 п.3 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 грудня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» в користь ОСОБА_2 3 000 (три тисячі) гривень на відшкодування витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота