АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2576/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-Актив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», треті особи: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація в особі опікунської ради Святошинського району в м.Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна, приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Коптєлова Оксана Ростиславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгеніївна, про визнання договору факторингу та договору про відступлення прав недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року,

встановив:

у жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними договір факторингу та договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладені 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року у справі було відкрито провадження та відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою в частині відмови у вжитті заходів забезпечення позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в цій частині та постановити ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було наведено підстав для забезпечення позову в обраний ним спосіб. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було розглянуто питання про забезпечення позову за його відсутності із порушенням норм процесуального права. Зазначав, що судом було позбавлено його права подати в судове засідання докази на підтвердження того, що зазначена квартира може бути відчужена відповідачами до розгляду справи по суті. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки чинним процесуальним законом не передбачено виклик сторін у судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В ст. 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів, стороною яких він не є, вимоги щодо квартири, на яку він просить накласти арешт, до суду не заявлялись, доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду за наслідками розгляду вимог про визнання недійсними договорів, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді