Пр.№2/155/306/18
Справа № 155/137/18
Рішення

Іменем України

7 березня 2018 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі:

головуючого Адамчук Г.М.,

при секретарі Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Горохові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Горохівського району Волинської області про надання права на завершення приватизації земельної ділянки,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним, ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельних ділянок 0,60 для ведення особистого підсобного господарства, 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради від 01 березня 1995 року № 2.3 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян"; визнати за ним, ОСОБА_1 право на реєстрацію права власності на його імя на завершення приватизації земельних ділянок 0,60 для ведення особистого підсобного господарства, 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в порядку спадкування за заповітом після померлої 28 жовтня 2012 року ОСОБА_3.

Мотивує свій позов тим, що 28 жовтня 2012 року померла його баба, ОСОБА_3. За час життя вона склала заповіт, в якому житловий будинок заповіла позивачу. Враховуючи, що даний будинок розташований на вказаній вище земельній ділянці, дану ділянку ОСОБА_3 було виділено згідно з рішенням сесії ОСОБА_2 сільської ради від 01 березня 1995 року № 2.3 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян", однак приватизацію даної ділянки спадкодавець відповідно до встановленого порядку не завершила, позивач просить поданий позов задовольнити.

Представник відповідача в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника ОСОБА_2 сільської ради Горохівського району, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців.

З заповіту, складеного 23 червня 2008 року, який було посвідчено секретарем Цегівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №791 видно, що ОСОБА_3 належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Сільце і присадибну земельну ділянку заповіла своєму внуку ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_3 померла 28 жовтня 2012 року (а.с.4).

Постановою нотаріуса від 27 лютого 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище майно у звязку з тим, що спадкоємцем документи не було подано в повному обсязі (а.с.10).

Документами про родинні відносини стверджується, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_3 (а.с.11.12).

Довідкою ОСОБА_2 сільської ради від 16.01.2018 року №86 стверджується, що заповіт від спадкодавця ОСОБА_3 посвідчувався 23 червня 2008 року за №791. Заповіт не змінено і не скасовано. Спадкоємцем за заповітом є внук ОСОБА_1 (а.с.6).

Заочним рішенням Горохівського районного суду від 31 травня 2017 року було визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с.Сільце, вул.Зелена, 7, Горохівського району Волинської області (а.с.8,9).

Відповідно до виписки з рішення ОСОБА_2 сільської ради від 01 березня 1995 року № 2.3 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян", ОСОБА_3 було передано земельну ділянку площею 0,60 для ведення особистого підсобного господарства, та площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (а.с.7).

З спадкової справи після померлої ОСОБА_3 видно, що ОСОБА_1 після її смерті прийняв спадщину, є її спадкоємцем за заповітом. Інший спадкоємець, ОСОБА_4 після померлої ОСОБА_3 успадкувала заповідане їй майно, до складу якого не входить майно, на яке претендує позивач по справі ОСОБА_1

Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, на думку суду, до складу спадкового майна, яке утворилося після смерті ОСОБА_3 входять вказані вище земельні ділянки.

Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом після померлої ОСОБА_3, має право на спадкування її майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок, а також право на реєстрацію права власності на ці земельні ділянки на його імя в порядку спадкування за заповітом після померлої 28 жовтня 2012 року ОСОБА_3

В заяві до суду позивач від стягнення судових витрат з відповідача ОСОБА_2 сільської ради відмовився.

Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Керуючись ст.ст.4,5,18,81,89,223, 259,263,265,268 ЦПК України, ст. ст. 392, 1235 ЦК України, абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельних ділянок 0,60 для ведення особистого підсобного господарства, 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення сесії ОСОБА_2 сільської ради від 01 березня 1995 року № 2.3 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян".

Визнати за ОСОБА_1 право на реєстрацію права власності на його імя на завершення приватизації земельних ділянок 0,60 для ведення особистого підсобного господарства, 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в порядку спадкування за заповітом після померлої 28 жовтня 2012 року ОСОБА_3..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського

районного суду ОСОБА_5