ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1737/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Степанишиної Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст.ст. 151, 162 ЖК України, зобов'язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Експлуатуючою організацією, яка обслуговує будинок ОСОБА_2- є ТОВ «Рада 2».

Позивач змінив розмір позовних вимог, згідно остаточної заяви про збільшення розміру позовних вимог від 19.03.2018 року, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Рада 2» основний борг за період квітень 2016 року - лютий 2018 року - 10427,94 грн., суму інфляційних нарахувань 1228,80 грн., пеню 3368,22 грн. та 3% річних 276,84 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн., оскільки на даний час заборгованість відповідачем не оплачена та це завдає збитків Товариству.

У судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги викладені в заяві про збільшення позовних вимог підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про день час та місце проведення судового засідання в судове засідання не прибула, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася, відзив на позов не направила.

З урахуванням положень ст.ст. 280,281 ЦПК України та з позицією представника позивача викладеною в заяві, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору (а.с.8). Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст. 162 ЖК України, зобов'язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Експлуатуючою організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1 - є ТОВ «Рада 2».

Згідно з розрахунком позивача, відповідач, не сплачувала за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість за період квітень 2016р. - лютий 2018 р. складає 10427,94 грн.

На даний час заборгованість не оплачена та завдає збитків Товариству, у зв'язку із чим відповідачу нараховувались інфляційні нарахування у сумі 1228,80 грн., пеня 3368,22 грн., 3% річних у сумі 276,84 грн.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ №45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року №572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно п. 4.1.2 договору, при несвоєчасному внесенню платежів за послуги за послуги передбачена відповідальність шляхом сплати пені.

А відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення основного боргу за період квітень 2016 року - лютий 2018 року - 10427,94 грн., суму інфляційних нарахувань 1228,80 грн., пеню 3368,22 грн. та 3% річних 276,84 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 грн. судового збору.

З викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89,141, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (, місцезнаходження: м.Київ, вул. А. Ахматової, 3) основний борг за період квітень 2016 року - лютий 2018 року - 10427 (десять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 94 коп., суму інфляційних нарахувань 1228 (тисяча двісті двадцять вісім) грн. 80 коп., пеню 3368 (три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 22 коп. та 3% річних 276 (двісті сімдесят шість) грн. 84 коп. та судовий збір 1600 (тисяча шістсот) грн. 00 грн.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Заставенко М.О.