Справа № 473/2160/18
"30" липня 2018 р. м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Висоцької Г.А.
при секретарі - Радєвій Н.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні без застосування звукозаписувальної техніки в залі суду м. Вознесенська цивільну справу № 473/2160/18 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
22.06.2018 року ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 03.10.2011 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн., а позичальник зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Ухвалою суду від 02.07.2018 року провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30.07.2018 року.
14.06.2018 року товариство змінило назву з Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 Банку «ПриватБанк» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК».
В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення, судовий виклик із позовом та додатками надсилався рекомендованим листом і був отриманий відповідачем 04.07.2018 року, однак відзиву на позов або інших процесуальних заяв до суду не надійшло. Суд вважає за можливе, згідно ст. 280 ч 1 ЦПК України ( в редакції 03.10.2017 року) ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку із відсутністю учасників процесу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 03.10.2011 року був укладений кредитний договір № б/н , в якому сторони узгодили всі його умови.
Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг , банківських тарифів.
На виконання умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00 % на рік за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Положення ст. ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.
Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Як встановлено судом, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним.
Станом на 31.05.2018 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3270 грн. 65 коп., яка підлягає задоволенню.
Відповідно до виписки по картковому рахунку відповідача, вона до 2012 року систематично отримувала кошти з карткового рахунку, останній раз 30.04.2012 року користувалася кредитним лімітом.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
За порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором позивачем також нараховані:
- заборгованість за пенею та комісією в розмірі 2926грн. 38 коп.;.
- штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1256 грн. 82 коп.(процентна складова).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно п.2.1.1.12.6.1. та п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права.
Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.
За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише штрафи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України (зі змінами та доповненнями станом на 15.12.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, повязані з сплатою судового збору в розмірі 1762 грн.
За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (89%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1570 грн. 26 коп.
Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд -
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення на протязі 30 днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК», 01001м. Київ вул. Грушевського буд. 1 Д., кою , рах.№3111, МФО № 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Соборності 194, РНОКПП НОМЕР_1

Суддя Висоцька Г.А.