Ухвала

2 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 478/256/16-ц

провадження № 61-14243св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В.С. (суддя-доповідач), Пророка В. В.,

Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області

від 9 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2016 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), включаючи вартість натуральних видач, щомісячно, починаючи з 10 липня 2001 року по 27 вересня 2001 року включно - до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше

30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 січня 2016 року і до досягнення ним повноліття. Стягнуто з ОСОБА_5, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 6 травня 2016 року, на користь держави 426, 85 грн судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 року заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 9 лютого 2016 року змінено. Зменшено суму аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 з ј частини до 1/5 частини усіх видів заробітку, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 червня 2016 року - дати набрання законної сили судовим рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Заочне рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 судового збору на користь держави скасовано, та ухвалено нове, яким ці витрати віднесено за рахунок держави.

У касаційній скарзі, поданій 15 липня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити справу на новий розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

16 березня 2018 року наведена вище цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, призначити до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська