Справа № 204/4088/18
Провадження № 2/204/1334/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.

при секретарі Невеселій К.А.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника третьої особи Волошенюк Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що позивач є рідною сестрою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_5, яка була матір'ю, дитини. На даний час ОСОБА_4 проживає в сім'ї позивача, яка займається вихованням дитини. Відповідач є батьком ОСОБА_4. Однак, відповідач припинив сумісне проживання з дитиною, почав нехтувати своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини, проявив байдужість до подальшої долі дитини. Починаючи з червня 2012 року по теперішній час відповідач усунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; не виховує дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти; не готує його до самостійного життя та праці; не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; не створює належні умови для розвитку природних здібностей, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вважав, що позивач краще виховає дитину, ніж він.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Пояснила, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України у 1991 році), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за №192 (арк.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15 січня 2018 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (арк.с.7)

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданим відділом РАЦС Виконкому Ленінської Райради народних депутатів м. Дніпропетровська (арк.с.6).

26 липня 2014 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8, зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 451. Прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (арк.с.32).

Таким чином, ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_1.

Відповідно до Акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї учня 6-А класу КЗО «СЗШ № 51» ДМР ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вихованням ОСОБА_4 займаються сестра ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_8. Чоловік сестри не заперечує проти опіки над братом дружини. Між сестрою ОСОБА_1, її чоловіком ОСОБА_8 та ОСОБА_4 складися доброзичливі відносини. Сестра ОСОБА_1 контролює навчання ОСОБА_4, підтримує зв'язок з класним керівником. Дитина забезпечена всім необхідним, санітарний стан житла добрий. Дитина здорова, добре розвинута фізично та розумово, успішність на достатньому рівні. Між ОСОБА_4 та його біологічним батьком ОСОБА_2 відсутній соціальний зв'язок (арк.с.8).

Відповідно до характеристики ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданої КЗО «СЗШ №51» ДМР, ОСОБА_4 за місцем навчання характеризується позитивно. Сестра ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню брата. За весь час навчання ОСОБА_4 в школі, його біологічний батько ОСОБА_2 жодного разу не з'явився до школи, будь - яким іншим чином не цікавиться навчанням та вихованням ОСОБА_4 (арк.с.9).

Відповідно до довідки, виданої КЗО «СЗШ №51» ДМР, ОСОБА_1 опікується ОСОБА_4, сумлінно ставиться до виховання ОСОБА_4, належним чином забезпечує його всебічний розвиток. ОСОБА_1 цікавиться успіхами у навчанні брата, надає допомогу у виконанні домашніх завдань, спілкується з його класним керівником. За весь час навчання ОСОБА_4 в школі батько - ОСОБА_2 вихованням та навчанням сина не займався (арк.с.10).

Відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» амбулаторія № 4 батько дитини не приймав та не приймає участі у житті дитини (арк. с.11).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання УССД виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 27.07.2018 року, комісія прийшла до висновку, що умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 задовільні, створені належні умови для проживання дитини. Батько дитини - ОСОБА_2 участі у вихованні сина не приймає (арк.с.32).

Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, поведінка ОСОБА_2 є винною: він злісно ухиляється від виховання сина, його матеріального забезпечення, виходячи з інтересів дитини, керуючись ст. 164 СК України, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної в місті Дніпрі ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько дитини не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (арк.с.34,33).

Аналізуючи зазначене, суд вважає, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, та таким, що не суперечить інтересам дитини.

Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, його поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у постанові Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року .

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на встановлені в сукупності обставини, суд вважає, що саме таке рішення найкращим чином відповідає інтересам дитини, зростання її в повноцінній родині, в атмосфері любові, розуміння, моральної та матеріальної забезпеченості, наділення необхідною турботою та увагою.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.51 Конституції України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265,273 ЦПК України, ст.ст.7, 19, 150, 164, 171, 180 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар