Справа № 464/6461/17
пр.№ 2/464/517/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - Чорна С.З.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просить зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: м.Львів, вул.Межова, 26, шляхом демонтажу самочинно збудованої суцільної металевої огорожі. В обгронтування позовних вимог покликається на те, що він є власником будинку по вул.Межова, 26 у м.Львові. Вказане домоволодіння він отримав у спадок від матері ОСОБА_5 Поряд із його домоволодінням проживає сусід - відповідач ОСОБА_4 У серпні 2016 року відповідач побудував без відповідних дозволів та погоджень із державними органами та без його згоди суцільну металеву огорожу по межі. Вказана огорожа висотою 2 метри 40 сантиметрів, знаходиться на відстані 1 метра від його будинку. Зведенням суцільної непрозорої металевої огорожі спричинило зменшення ісоляції житлової кімнати із західної сторони. Стверджує, що огорожа зведена із порушенням вимог Санітарних норм СН 441-72, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (п.3.25), п. 3.2, 3.3, 3.4 Рішення № 834 від 09.09.2011 Львівської ОСОБА_6 «Про затвердження Положення про порядок влаштування огорож у м.Львові». Вказане порушення зафіксоване ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» протоколом від серпня 2016р. щодо самочинно встановленої огорожі біля будинку №24 на вул.Межовій, котрий розглянуто на засіданні адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації. Відповідно до постанови №221 від 29.09.2016 у справі про адміністративне правопорушення на відповідача накладено адміністративне стягнення. Відповідач, в порушення вимог ч.1 ст.103 Земельного кодексу України, створив такі умови, які навпаки завдають найбільше незручностей (затінюється його ділянку, закрите повністю вікно). На попередження органів місцевого самоврядування і на його усні вимоги виправити вказані порушення відповідач не реагує, а тому просить вирішити питання про демонтаж згаданої огорожі в судовому порядку.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.11.2017 у даній справі відкрито провадження та призначено її судовий розгляд.

20.01.2018 від відповідача ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення на позовну заяву, за змістом яких відповідач заперечує позов з тих підстав, що він є власником будинку і ділянки за адресою: м.Львів, вул.Межова, 24 на які проживають його родина, а саме дід ОСОБА_7, мати ОСОБА_8 Його родина володіє даним майном із 1967 року. Весь час по периметру їх ділянки був глухий паркан, який він відремонтував у 2011р. Доступ до ділянки сусіда - позивача ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи із 1967 року був і є однаковим по сьогоднішній день, без жодних перешкод із його сторони, про що свідчать фотоматеріали. Паркан по периметру його ділянки відповідає межам згідно кадастрового номеру і документів власності на дану ділянку, що свідчить викопіювання із генерального плану. Але із 2011 року позивач самовільно без узгодження із ним і його родиною, не отримавши дозволу із дозвільних установ, порушивши норми будівництва (ДБН України Житлові будинки для індивідуальних забудовників України ДБН 79-92), а саме відстані від будинку і межі ділянки (парканів) і сусідніх будинків, почав розширення власного будинку, про що свідчать фотоматеріали, де чітко вказано відстань 30 см. від стіни будинку до його межі, а саме паркану. Дана будівля позивача, а саме добудова є незаконною, що вказує відсутність всіх сторінок Технічного паспорту який додається як Додаток №1 до позивної заяви, а також згідно його переписки із Сихівською РА і інспекцією державного архітектурно будівельного контролю м.Львова. Самочинне розширення будинку і спричинило зменшення інсоляції житлової кімнати позивача, так як самовільна забудова закрила південно-західну сторону, а паркан розміщений із північної сторони ділянки, що ніяк не впливає на інсоляцію будинку.

Позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просить таку задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, які за змістом збігаються із доводами викладеними у заперечені до позову, просить в задоволені позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку з огляду на таке.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку по вул.Межова, 26 у м.Львові, який отриманий ним у спадок від його матері ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.11.2017 (бланк НМХ № 120505), виданим державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрованим в реєстрі за №2-1584. Також, право власності ОСОБА_2 на вказане домоволодіння підтверджене витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50278858 від 14.12.2017.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_4 володіє на праві власності будинком і земельною ділянкою за адресою: м.Львів, вул.Межова, 24, що стверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 52467508 від 02.02.2016 та № 52462818 від 02.02.2016.

Між даними сторонами виник спір, який повязаний із виникненням у позивача перешкод у користуванні власною земельною ділянкою внаслідок встановлення відповідачем в межах його земельної ділянки суцільної металевої огорожі, яка на думку позивача зведена із порушенням вимог Санітарних норм СН 441-72, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (п.3.25), п. 3.2, 3.3, 3.4 Рішення № 834 від 09.09.2011 Львівської ОСОБА_6 «Про затвердження Положення про порядок влаштування огорож у м.Львові.

Відповідно до ст.391 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Позов про усунення порушень, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню, якщо позивач доведе, що він є власником земельної ділянки, і що діями відповідача порушується його право власності. Для цього, крім правовстановлюючих документів на земельну ділянку необхідно буде представити суду докази, що підтверджують факт порушення закону (технічних норм і правил), а також докази порушення прав позивача. Тому, при виявленні порушень цивільного і земельного законодавства у вигляді незаконного використання земельної ділянки необхідно зафіксувати вказаний факт, склавши акт обстеження даної земельної ділянки.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК). При цьому, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України № 6-84цс14 від 03.09.2014).

Відповідно п.3 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Предявляючи даний позов, позивач виходив з того, що його земельні права порушені, оскільки спричинено зменшення ісоляції житлової кімнати із західної сторони його будинку. Так, в підтвердження свої позовних вимог, позивачем представлено листи-відповіді Сихівської районної адміністрації ЛМР на його звернення по факту влаштованої огорожі.

Зокрема, згідно листа-відповіді Сихівської районної адміністрації ЛМР № 3405-1974 від 14.09.2016 на звернення ОСОБА_2 стосовно огорожі, яку влаштував мешканець будинку № 24 на вул.Межовій, повідомлено, що мешканцями будинку № 24 на вул.Межовій самочинно без дозволу органу місцевого самоврядування влаштовано огорожу на прибудинковій території ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихіз», складено протокол про адміністративне правопорушення, який буде розглянуто на адміністративній комісії при Сихівській районній комісії; про прийняті рішення додатково буде повідомлено до 25.10.2016.

Згідно листа-відповіді Сихівської районної адміністрації ЛМР №3405-2318 від 28.10.2016 на звернення ОСОБА_2 стосовно огорожі, яку влаштував мешканець будинку № 24 на вул.Межовій, повідомлено, що питання щодо самочинно встановленої огорожі біля будинку № 24 на вул.Межовій розглянуто на засіданні адміністративної комісії при районній адміністрації. Відповідно до постанови № 221 від 29.09.2016 у справі про адміністративне правопорушення на мешканця вищезазначеного будинку накладено адміністративне стягнення. Після розгляду даного питання на засіданні міжвідомчої комісії при районній адміністрації про прийняте рішення додатково буде повідомлено до 05.12.2016.

Згідно листа-відповіді Сихівської районної адміністрації ЛМР №3405-2712 від 08.12.2016 на звернення ОСОБА_2 стосовно огорожі, яку влаштував мешканець будинку № 24 на вул.Межовій, повідомлено, що на даний час ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» скеровано попередження мешканцям будинку № 24, про те, якщо ними до 15.12.2016 не буде вирішено питання експлуатації огорожі, документи будуть скеровані для розгляду та прийняття рішення на міжвідомчій комісії.

Однак, жоден із даних листів-відповідей Сихівської районної адміністрації ЛМР не містить фактичних даних про те, ким саме встановлено самочинну огорожу біля будинку № 24 на вул.Межовій, на підставі яких доказів можна дійти висновку про самочинність влаштування такої, які саме державні норми та стандарти були порушенні при влаштуванні згаданої огорожі і чим це підтверджується (відсутній відповідне рішення, акт тощо).

Усунення будь-яких порушень прав особи на землю може бути застосовано судом у разі встановлення, що таке порушення мало місце, в чому саме полягає таке порушення та якими доказами це підтверджується.

Судом було розяснено сторонам право заявити клопотання про призначення по справі земельно-технічної експертизи, з метою встановлення фактичних обставин встановлення металевої огорожі між земельними ділянками. Однак таких клопотань останніми заявлено не було.

У відповідності до вимог ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позивачем не доведено і в судовому засіданні не здобуто доказів влаштування самочинної металевої огорожі, яка перешкоджає позивачу в користуванні земельною ділянкою, відтак позов заявлений необґрунтовано, у звязку з чим такий слід залишити без задоволення.

На підставі ст.391 ЦК України, ст.152 ЗК України та керуючись ст.ст. 2, 12-13, 43, 76-77, 81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 27 квітня 2018 року.

Суддя: Чорна С.З.