№ 336/6275/17
пр.2/336/1678/2018РІШЕННЯ
19 червня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді Суркової В.П.,
при секретарі Прохоровій А.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського філіалу концерн «Міські теплові мережі» про визнання посилання відповідача на наказ незаконним, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського філіалу концерн «Міські теплові мережі» про визнання посилання відповідача на наказ незаконним.
В позові зазначив, що для завершення оформлення установки автономного опалення згідно рішенню комісії з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання від 13.09.2006 року, він звернувся до відповідача із заявою про видачу йому технічних умов на відключення квартири від системи централізованого опалення. Однак, відповідач відмовив йому у їх видачі, посилаючись на наказ Мінжитлокомунгоспу № 169 від 06.11.2007 року, який набрав чинності вже після рішення комісії. У такому випадку згідно ст. 58 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99, цей наказ не має зворотної дії в часі.
Відмова відповідача у видачі йому технічних умов на відключення від системи централізованого опалення з посиланням на вищезазначений наказ є незаконним, оскільки порушує його право на установку автономного опалення, яке йому надано рішенням комісії.
Просив захистити його право, порушене відповідачем шляхом визнання незаконною посилання відповідача на наказ № 169.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та додатково пояснив, що предметом позову є саме визнання незаконним посилання відповідача на наказ Мінжитлокомунгоспу № 169 від 06.11.2007 року, а ні оспорювання відмови відповідача у видачі технічних умов на відключення квартири від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що позивач декілька разів звертався до суду з позовами до концерну «Міські теплові мережі» з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, по яких ухвалені рішення про відмову в їх задоволенні, тому просив залишити позов без розгляду.
Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до концерну «Міські теплові мережі» з заявою про видачу технічних умов на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_1.
Згідно відповіді концерну «МТМ» від 06.05.2015 року (а.с. 4) ОСОБА_1 відмовлено у видачі відповідних технічних умов, вказано на неможливість відключення окремих квартир у багатоквартирних будинках від централізованого опалення та постачання гарячої води.
Статтею 3 ЦПК України, яка діяла на час звернення з позовом, на теперішній час аналогічна норма міститься у статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, яка діяла на час звернення до суду, на теперішній час аналогічна норма міститься у статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права.
За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, яка діє на день розгляду справи, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на те, що спосіб захисту, який обрав позивач, не передбачений ані нормами діючого цивільного законодавства, ані договором, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.
До того ж витяг з протоколу № 2 засідання комісії з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання Шевченківської районної адміністрації від 13.09.2006 року (а. с 5), на який в обґрунтування позову посилається позивач, суд де приймає до уваги, оскільки у зазначеному протоколі не вказано про які саме приміщення йдеться мова, копію заяви, на яку міститься посилання в протоколі, суду не надано.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16 ЦК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського філіалу концерн «Міські теплові мережі» про визнання посилання відповідача на незаконним відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Суркова