Справа № 502/623/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 Дмітрія, ОСОБА_3

про

визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.04.2018 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 16.03.2008 року.

З позовної заяви вбачається, що 16.03.2008 року помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,83 га, розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296340, кадастровий номер земельної ділянки :01:0030040. ОСОБА_2 залишив заповіт, відповідно до якого усе своє майно він заповів позивач у ОСОБА_1. Позивач в встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Звернувшись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заяво про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутній оригінал на правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивачу було рекомендовано звернутись до суду за вирішенням питання про визнання право власності на спадщину.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та просить провести засідання без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 Дмітрій в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він зазначає, що з позовними вимогами згоден в повному обсязі та просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідачів суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

З копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 296340, виданого 03.06.2005 року Кілійською районною державною адміністрацією, ОСОБА_2 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 699 від 22.11.2004 року є власником земельної ділянки площею 2,83 га, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:0030040.

16.03.2008 року помер ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 334, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 142900, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області

11.02.2008 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі № 1288, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, й взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом буде мати право, в тому числі належні йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами та прилеглу до нього земельну ділянку,які розташовані в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Рєпіна, 61, він заповів ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_4, поданої ОСОБА_1 до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області 01.07.2008 року № 1389, спадкова справа № 817, ОСОБА_1 прийняв у встановлений законом строк спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 16.03.2008 року.

Судом також достовірно встановлено, що ОСОБА_5 було направлено до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини за законом після смерті її брата ОСОБА_2, померлого 16.03.2008 року, як надійшла 10.09.2008 року за № 1565, спадкова справа № 817. Крім того, ОСОБА_2 було направлено до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його діда ОСОБА_2, померлого 16.03.2008 року, яка надійшла 12.09.2008 року за № 1583, спадкова справа № 817.

Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи) від 28.10.2008 року № 16976561, сформованого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 817.

Згідно інформаційного листа № 2212 від 28.10.2008 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 2,83 га, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 2,83 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:0030040, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296340 від 03.06.2005 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 16.03.2008 року.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 2,83 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:0030040, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296340 від 03.06.2005 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 16.03.2008 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6