АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2393/18 Справа № 185/8862/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки і піклування Павлоградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого останній набув усі права вимоги по кредитному договору №0320/0908/45-034, укладеному 19 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, за умовами якого, остання отримала кредит у сумі 25 000 доларів США, зі сплатою 12,5 процентів річних з кінцевим терміном повернення до 19 вересня 2018 року.

В цей же день з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №0320/0908/45-034-Z-1, відповідно до якого відповідачем в іпотеку банку було передано квартиру № 25 по вулиці Іскровській в будинку №12 в м.Павлограді.

У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором станом на 26 вересня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 11 571,02 доларів США

У звязку із вищезазначеним, ПАТ «Альфа-Банк» просило в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором в рахунок погашення заборгованості в розмірі 11 571,02 доларів США, що складається з: 11 388,74 доларів США заборгованості по кредиту, 182,28 доларів США заборгованості по процентах, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 25 у будинку № 12 по по вул. Іскровській в місті Павлоград Дніпропетровської області, що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 58,8 кв.м, житловою - 41,4 кв. м. шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки предмета іпотеки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутня згода органу опіки та піклування на відчуження спірної квартири, на підставі рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2012 року визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у спірній квартирі, яке є обовязковим до виконання, а також з урахуванням першочерговості забезпеченню інтересів дитини, дійшов висновку, що вказаний позов підлягає залишенню без задоволення.

В апеляційній скарзі, поданій 10 січня 2018 року, ПАТ «Альфа-Банк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором №0320/0908/45-034 від 19 вересня 2008 року виникла заборгованість, а тому в рахунок її погашення банк має законне право задовольнити свої вимоги кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 19 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0320/0908/45-034, за умовами якого, остання отримала кредит у сумі 25 000 доларів США, зі сплатою 12,5 процентів річних з кінцевим терміном повернення до 19 вересня 2018 року на придбання нерухомості (т.1, а.с.81-85).

В цей же день з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №0320/0908/45-034-Z-1, відповідно до якого відповідачем в іпотеку банку було передано квартиру № 25 по вулиці Іскровській в будинку №12 в м.Павлограді (т.1, а.с. 99-101).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги в т.ч. за кредитним договором №0320/0908/45-034 від 19 вересня 2008 року та іпотечним договором №0320/0908/45-034-Z-1 від 19 вересня 2008 року, що укладені між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 (т.1, а.с.53-69).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого останній набув усі права вимоги по кредитному договору №0320/0908/45-034 від 19 вересня 20188 року та іпотечним договором №0320/0908/45-034-Z-1 від 19 вересня 2008 року, що укладені між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 (т.1, а.с.71-80).

Передача прав вимоги за іпотечним договором також підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) від 27 липня 2012 року №37105711 (т.1, а.с. 106).

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором станом на 26 вересня 2016 року виникла заборгованість.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

У справі, яка розглядається, судом встановлена наявність заборгованості за кредитним договором внаслідок порушення обов'язків іпотекодавцем, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов договору, тобто банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Хоча, у справі, яка переглядається, суд ухвалюючи рішення про відмову звернути стягнення на предмет іпотеки, неправильно застосував положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», однак встановивши факт невиконання позичальником грошових зобов»язань за кредитним договором, суд вірно вирішив спір по суті.

Звертаюсь до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, суд першої інстанції не врахував наступне.

У розумінні пункту 11 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем основного зобов»язання повністю або частково.

Відповідно до пунктів 10, 12 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя.

12.1 за рішенням суду.

12.2. у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

12.3. згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержавателя, викладе в пп. 12.3.1, 12.3.2 цього пункту договору.

12.3.1. задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання основного зобов»язання, у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

12.3.2 продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку, встановленому Законом України «про іпотеку», за ціною, що буде встановлена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Викладене свідчить про те, що разі не встановлення в договорі такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки як реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, ПАТ «Альфа-Банк» не вправі вимагати застосування такого способу звернення у судовому порядку.

За таких обставин, висновок суду про відмову у задоволенні позову є правильним, проте суд першої інстанції помилково зазначив підставу відмови, як порушення прав неповнолітньої дитини, в той час, як заявлений позов, не підлягає задоволенню з підстав необґрунтованості та недоведеності позову.

У зв'язку з вищезазначеними обставинами справи, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5