Справа № 523/4960/18
Провадження №2/523/3033/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р.

Суворовський районний суд міста ОСОБА_1, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю

секретаря судового засідання - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком №6 по вулиці Курській, в м. Одесі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаного вище будинку. Втім, на житловій площі зареєстрована член її сімї дочка ОСОБА_3, яка без поважних на те причин не проживає в будинку понад 10 років. Як стверджує позивач в будинку відсутні речі належні відповідачці та вона не перешкоджає останній у проживанні в ньому. На даний час реєстрація відповідачки в будинку порушує її право власності. Посилаючись на ст..71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Позивач у судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась без поважних на те причин. За місцем своєї реєстрації відповідач не проживає, що вказує на належне її сповіщення про час та місце розгляду справи.

За згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 29.11.2001р., реєстровий номер 2-2761 (1/2 частина) та на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 17.12.2004р. (1/2 частина), є власником житлового будинку №6, по вулиці Курській, в м. Одесі.

З представленої довідки Ф-1 від 05.06.2018р. на житловій площі в спірному житловому будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дочка ОСОБА_2 з 25.09.1995р. Тобто, ОСОБА_3 зареєструвавши своє місце проживання на вказаній вище житловій площі, правомірно набула право її користування, як член сімї власника будинку.

Факт не проживання ОСОБА_3 та відсутність її речей в спірному будинку більше одного року підтверджується представленими актами, складених та підписаних сусідами позивача, підписи яких були посвідчені начальником ОСН «Суворовський», довідкою від 05.06.2018р. №505.

Крім того, факт не проживання відповідачки підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_1, ОСОБА_5, які в судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_6 проживала в будинку до укладання шлюбу, а після, виїхала з будинку та в ньому не проживає більше 10 років.

Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких перешкод в проживанні відповідача в спірній квартирі.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р.

Так, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, посилання позивача на ст.71, 72 ЖК України, як на підставу заявлених позовних вимог є помилковими, та судом до уваги не приймаються.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом.

З боку відповідача суду не представлено жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що предявлені позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком №6 (шість) по вулиці Курській, в м. Одесі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 червня 2018р.

Суддя