Постанова

Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 681/553/16-ц

провадження № 61-3377св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В.С. (суддя-доповідач), Пророка В. В.,

Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Полонське підприємство Водопровідно-каналізаційного господарства,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на роботі в Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства на посаду електрика по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Позов мотивовано тим, що з 07 вересня 2011 року позивач працював електриком по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства (далі - Полонське ПВКГ). 17 березня 2016 року позивача звільнено з роботи на підставі пункту З статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки порушень трудової дисципліни він не вчиняв, а усні доручення керівника відмовився виконувати обґрунтовано.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на роботі у Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства електриком по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду з 17 березня 2016 року.

Стягнуто з Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 93 робочих дні у розмірі 11 859,36 грн, а також моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі, а також виплати середнього заробітку за один місяць (21 робочих дні) у сумі 2677 грн.

Останнім рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 23 серпня 2017 року апеляційну скаргу Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства задоволено. Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що профспілковим комітетом Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства надавалась згода на звільнення позивача. В судовому засіданні

ОСОБА_4 підтвердив, що був присутній на засіданні профспілкового комітету.

Спростовується матеріалами справи висновок суду першої інстанції щодо відсутності матеріалів перевірки щодо проступків, вчинених ОСОБА_4 ОСОБА_4 звільнено за систематичне порушення трудової дисципліни, невиконання без поважних причин покладених обов'язків, стягнення накладено з врахуванням строків, визначених законодавством, тобто з дотриманням норм чинного законодавства.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалене ним рішення із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не розглядав спірні трудові правовідносини по суті, а лише формально виконав вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалі від 21 червня 2017 року про направлення справи на новий апеляційний розгляд. Суд не перевірив обґрунтованість і правильність накладення дисциплінарних стягнень, а також щодо своєчасного їх доведення до відома працівника. Вказує на те, що роботи, які надавались йому в електроустановках, мали виконуватись не менше, ніж двома працівниками, про що ним повідомлялись майстер ОСОБА_5 і головний інженер

ОСОБА_6

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що він не підлягав звільненню за невиконання незаконного розпорядження адміністрації або за відмову від виконання робіт, що не входять в коло його службових обов'язків, а також за дії, які не пов'язані з виконанням службових обов'язків. Крім того, при застосуванні пункту 3 статті 40 КЗпП України слід враховувати, що лише правомірно накладені дисциплінарні стягнення можуть бути підставою для звільнення.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо її вимог і змісту до Верховного Суду не направив.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року дана касаційна передана до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом установлено, що з 07 вересня 2011 року ОСОБА_4 працював електриком по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року на Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства введено процедуру санації, керуючим якої призначено арбітражного керуючого Коляду В.І.

Керівник служби водовідведення та водоочистки підприємства 24 лютого 2016 року та 10 березня 2016 року подав доповідні, в яких вказав на те, що ОСОБА_4 не виконав його розпоряджень, пов'язаних з його функціональними обов'язками та виконанням його безпосередніх трудових обов'язків.

Наказом від 11 березня 2016 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за вказані порушення трудової дисципліни та невиконання трудових обов'язків.

15 березня 2016 року енергетик підприємства подав доповідну за відмову ОСОБА_4 в грубій формі виконувати його усне розпорядження, пов'язане з його функціональними обов'язками та виконанням його безпосередніх трудових обов'язків.

16 березня 2016 року ОСОБА_4 подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням.

17 березня 2016 року позивача звільнено на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до посадової інструкції керівник служби водовідведення та водоочищення, ОСОБА_8 як керівник дільниці КОС, уповноважений надавати усні розпорядження щодо виконання робіт, які здійснюються в порядку поточної експлуатації.

Зі списку осіб Полонського ПВКГ вбачається, що ОСОБА_8, керівник служби водовідведення та водоочищення, має право вести оперативні переговори з диспетчерським персоналом Полонського РЕМ.

Підставою для складання керівником служби водовідведення та водоочищення каналізаційно-насосної станції Полонського ПВКГ ОСОБА_8 доповідної від 24 лютого 2016 року стало невиконання позивачем роботи, яка полягала у перенесенні електромережі для подальшої пробивки стіни для встановлення дверей, що відноситься до робіт, що виконуються в порядку поточної експлуатації працівниками самостійно на закріпленій за ними ділянці протягом робочої зміни, які не потребують оформлення наряду або розпорядження, а не до робіт в електроустановках. Зазначене знаходилось у безпосередньому зв'язку з трудовими обов'язками позивача. Невиконання ОСОБА_4 вказаних робіт призвело до затримки виконання підрядних робіт, які виконувались ТзОВ «Універсалбуд» на території каналізаційно-очисних споруд (далі - КОС).

Підставою для написання доповідної від 10 березня 2016 року стала відмова у здійсненні ревізії розподільчого не установленого щита в приміщенні очисних споруд. Зазначене знаходилось у безпосередньому зв'язку з трудовими обов'язками позивача.

Із зазначеними доповідними про відмову від виконання розпоряджень ОСОБА_4 ознайомлений, письмових пояснень з приводу їх змісту не надавав.

Роботи, на виконання яких було надане розпорядження керівництва знаходились у безпосередніх трудових обов'язках позивача, їх невиконання призвело до затримки виконання підрядних робіт, які виконувались товариством з обмеженою відповідальністю «Універсалбуд» на території КОС.

Докази повідомлення позивачем безпосереднього керівника, а у випадку його відсутності - керівника вищого рівня, про надання йому розпоряджень та завдань, що суперечать вимогам Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України від 09 січня 1998 року № 4, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо незаконності притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу №10 від 11 березня 2016 року.

Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40, пуенктів 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Доводи касаційної скарги позивача щодо порушення відповідачем порядку отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації на його звільнення спростовуються протоколом засідання профспілкового комітету Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства щодо розгляду доповідних записок про порушення трудової дисципліни та невиконання функціональних обов'язків електриком КОС ОСОБА_4 та питання про його звільнення, а також наданими ОСОБА_4 суду поясненнями, згідно яких він був присутній на засіданні профспілкового комітету.

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної станції на підставі належним чином встановлених обставин та оцінки зібраних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку, що при звільненні позивача дотримано норм трудового законодавства, звільнення проведено за систематичне порушення трудової дисципліни, невиконання позивачем без поважних причин покладених обов'язків, а дисциплінарне стягнення накладено з врахуванням строків, визначених законодавством.

У силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вдається до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вдається до вирішення питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська