Справа № 200/1911/17
Провадження № 2/200/2101/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказав, що 09 серпня 2010 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 17000 доларів США зі строком повернення до 31.12.2010 року. Оскільки в зазначений строк відповідач позику не повернув, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2012 року, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.10.2014 року, стягнуто з відповідача на користь позивача борг в розмірі 135830 грн., 3% річних в сумі 7915,35 грн., а всього 143745,35 грн. та судовий збір. На момент винесення рішення суму заборгованості було визначено судом відповідно до офіційного курсу долара США по відношенню до гривні України, який складав 7,99. Відповідач рішення суду не виконав, в зв'язку з чим позивач вважає необхідним стягнути з відповідача суму курсової різниці, яка по своїй правовій природі є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, оскільки пов'язана із здорожчанням валюти США, в якій була надана позика. Враховуючи офіційний курс долара США станом на 31.01.2017 року - 27,11 грн., позивач вважає, що сума курсової різниці складає 325040,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 27,11 грн. х 17000 доларів США= 460870,00 грн. - 135830,00. Позивач також вважає, що з відповідача має бути стягнуто 3% річних від простроченої суми, починаючи з 30.10.2014 року по 31.01.2017 року, яка складає 21297,54 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповдіача на його користь курсову різницю в сумі 325040,00 грн., 3% річних в сумі 21297,54 грн., та витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк до 16 лютого 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач не надав суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та не надав заперечень на позовну заяву, в зв'язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2012 року у справі № 403/15077/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за розпискою від 09.08.2010 року в розмірі 135830 грн., 3% річних в сумі 7915,33 грн., а всього 143745,35 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року рішення суду першої інстнації залишене без змін.

З вказаних судових рішень вбачається, що розпискою від 09.08.2010 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 суму в розмірі 17000 доларів США та зобов'язався повернути її не пізніше 31.12.2010 року. З урахуванням положень ст. 533 ЦК України суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти з урахуванням офіційного курсу долара США по відношенню до гривні України, який на день винесення судом рішення складав 7,99 гривні.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд вважає доведеним факт надання позивачем в борг відповідачу 17000 доларів США, та не виконання останнім своїх зобов'язань за договором позики станом на дату розгляду справи в суді.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З огляду на положення ст. 22 ЦК України для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: порушення зобов'язання, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав рішення суду, в зв'язку з чим, з огляду на здорожчання іноземної валюти, просить стягнути з відповідача збитки, враховуючи курс офіційний долара США станом на 31.01.2017 року - 27,11 грн.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що відповідачем рішення суду не виконано станом на 31.01.2017, зокрема відомостей про відкриття виконавчого провадження, інформації державного (приватного) виконавця про хід виконавчого провадження тощо.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у вигляді курсової різниці необхідно відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що судом вже стягнуто з ОСОБА_2 3% річних у справі № 403/15077/12, а доказів того, що відповідач не виконав зобов'язання після винесення судом рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковим до виконання, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних також необхідно відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску