РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 РМР - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_5 про скасування рішення міської ради, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради та за уточненими вимогами від 06.03.2017р. до ОСОБА_5 про скасування рішення міської ради.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14 серпня 2001р. придбала в ОСОБА_5 житловий будинок № 3 разом з надвірними будівлями по вул. Вавілова в м. Рівне,який розташований на земельній ділянці 450,0 м2.

25.09. 2017 року звернулась до ОСОБА_2 міської ради з заявою про відведення земельної ділянки за адресою м. Рівне, вул. Вавілова, 3 безоплатно у власність.

ОСОБА_2 міської ради від 11.10.2017р. № 01-11/1316 ОСОБА_4 повідомлено, що згідно п. 61 додатку 1 до рішення ОСОБА_2 міської ради від 16.03.1995р. № 27, громадянці ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 на вул. Вавілова, 3 для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель.

З 1995р. ( моменту оскаржуваного рішення ОСОБА_2 міської ради) по 2001р. (продаж домоволодіння) громадянка ОСОБА_5 так і не виготовила технічну документацію на земельну ділянку, тобто на даний час земельна ділянка є не сформованою ( відсутній кадастровий номер та межі не встановлені в натурі), державна реєстрація права власності не проведена.

У інший спосіб ніж скасувати п. 61 додатку 1 до рішення ОСОБА_2 міської ради від 16.03.1995р. №27 для набуття права власності на земельну ділянку на якій розташоване будинковолодіння належне позивачці на праві приватної власності, немає.

Просила скасувати п. 61 додатку 1 до рішення ОСОБА_2 міської ради від 16.03.1995р. № 27, яким громадянці ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 на вул. Вавілова, 3 у м.Рівне.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_1 підтримав позов в межах його доводів та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 РМР ОСОБА_3 вважає, що позовна заява до ОСОБА_5 може бути задоволена, оскільки маючи рішення міської ради про виділення земельної ділянки у власність, не вчинила дій щодо оформлення державного акту на неї, та відчужила домоволодіння, яке на ній розміщене.

Відповідачка ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявилася повторно. Причину неявки суду не повідомила. З заявою про розгляд справи у її відсутність не зверталася, письмового відзиву на позов не подала.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки ОСОБА_5

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 14 серпня 2001р. ОСОБА_4 придбала в ОСОБА_5 житловий будинок № 3 разом з надвірними будівлями по вул. Вавілова в м. Рівне,який розташований на земельній ділянці 450,0 м2.. Зазначене будинковолодіння зареєстроване ОСОБА_2 МБТІ на праві приватної власності за ОСОБА_4, записане в реєстрову книгу № 188 за реєстровим номером № 121-52231, 07.10.2002р.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 16.03.1995р. № 27, громадянці ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Вавілова, 3 (п.61 додатку 1 до рішення).

У звязку з вищезазначеним, листом ОСОБА_2 міської ради від 11.10.2017р. № 01-11/1316 ОСОБА_4 було відмовлено у відведенні земельної ділянки за адресою м. Рівне, вул. Вавілова, 3 безоплатно у власність.

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій ней обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Саме з моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації нерухомого майна до особи переходить право на земельну ділянку статті 657 ЦК України.

Відповідно до ст.. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Зважаючи на те, що земельна ділянка яка перейшла при купівлі домоволодіння до ОСОБА_4 не сформована і для реєстрації права власності на неї необхідно розробити відповідну технічну документацію, існуючий п. 61 додатку 1 до рішення ОСОБА_2 міської ради від 16.03.1995р. № 27, яким громадянці ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 на вул. Вавілова, 3 не надає можливості реалізувати ОСОБА_4 своє право на земельну ділянку. У інший спосіб, ніж скасування рішення міської ради за рішенням суду , ОСОБА_4 не може реалізувати право на землю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати п.61 додатку 1 до рішення ОСОБА_2 міської ради від 16.03.1995р. № 27, яким громадянці ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Вавілова, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, проживає: 33028 м.Рівне, вул. Вавілова, 3

Відповідач: ОСОБА_2 міська рада , місцезнаходження: 33000 м.Рівне, вул. Соборна, 12-а, КОД .

Відповідач: ОСОБА_5, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне рішення виготовлене - 14.05.2018 року.

Суддя: О.В.Панас