Справа № 417/5195/18
Провадження № 2/417/95/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

(заочне)

"05" червня 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

за участі секретаря Білянської О.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

09.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 01 березня 2018 року провадження по справі було відкрито, та призначено підготовче судове засідання на 19 березня 2018 року. Ухвалою суду від 07 травня підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду на 21 травня 2018 року, який було відкладено на 05 червня 2018 року у звязку з неявкою відповідачки.

В своєму позові позивач вимоги обґрунтовує тим, що з 03.09.1993 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який був зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №748.

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Відповідач не піклувалася про створення нормальних сімейних відносин, не дбала про взаємоповагу один до одного. Навпаки, ставлення відповідачки до позивача привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони не могли знайти спільну мову з питань сімейного життя, в звязку з чим вже 7 років живуть окремо та зовсім не спілкуються. Спільне господарство не ведеться. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2011 року. Збереження сімї неможливо, і суперечить їхнім інтересам. Фактично у нього нова сімя. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.48).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявлялася, про час і місце судового засідання повідомлялася - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Камянобрідського районного суду м.Луганська ", оскільки відповідач зареєстрована на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Клопотань чи заперечень суду не надано (а.с.40,45).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

05.06.2018 згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №219575 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Порубай), 03 вересня 1993 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №748 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серія І-ЕД №268456(а.с.5).

Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з 2011 року, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення позивач не згідний, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідний на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд вважає за доцільне ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище "Бурякова", оскільки вона не звернулася до суду з вимогою про зміну прізвища.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір згідно квитанції від 09.02.2018 року (а.с.1) в сумі 704,80 гривень, але ж з заявою про стягнення судового збору з відповідача на його користь позивач не звернувся.

Керуючись ст. ст. 7, 12,13,81, 141, 200,258, 259, 263-265, 273,354, 355 ЦПК України, ст. ст. 104, 112-115 СК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Порубай), зареєстрований 03 вересня 1993 року відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №748.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище "Бурякова".

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про вставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В.Рукас