Справа № 580/1317/18
Номер провадження 2-о/580/71/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Стеценка В. А.,

при секретарі Радковській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Лебединський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області про встановлення факту смерті особи;

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2014 року у м. Севастополь Російської Федерації померла його бабуся ОСОБА_2, про що 12.12.2014 року відділом РАГС Гагарінського району міста Севастополя Управління РАГС Уряду Севастополя було видано свідоцтво про смерть серії І-КМ № 502319 від 12.12.2014 року.

Заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті в Лебединському МВ ДРАЦС ГТУЮ в Сумській області та отримати свідоцтво про смерть баби, так як отримане свідоцтво про смерть не відповідає законодавству України. Тому він звернувся до суду і просив встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 11.12.2014 року в м. Севастополь.

В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав свої вимоги у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Лебединського МВ ДРАЦС ГТУЮ в Сумській області в судове засідання теж не зявився, надав суду заяву, в якій також просив розглянути справу за його відсутності і проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 6 ЦПК.

Судом встановлено, що заявник є внуком померлої 11.12.2014 року ОСОБА_2.

Він посилається на те, що 11.12.2014 року остання померла в м. Севастополь і він не може отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2, так як вказана територія є тимчасово окупованою.

З паспорта, картки (а.с. 4), досліджених в судовому засіданні вбачається, що заявником є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець та мешканець м. Лебедина Сумської області, і/н НОМЕР_1.

З паспорта, картки, заповіту, заяви (а.с. 5-6, 8), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Межиріч Лебединського району Сумської області, і/н НОМЕР_2, заповіла все своє майно у випадок її смерті заявнику ОСОБА_3, яке він прийняв.

З свідоцтва (а.с. 7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 померла 11.12.2014 року в м. Севастополь.

З відмови (а.с. 10), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 19.06.2018 року при зверненні заявника до Лебединського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області з заявою про проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 11.12.2014 року, йому було відмовлено, так як ним для підтвердження факту її смерті було пред?явлено документ, виданий на території, де органи державної реєстрації України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стать жіноча, уродженка с. Межиріч Лебединського району Сумської області, громадянка України, яка була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4 6 м. Лебедина Сумської області, померла 11.12.2014 року в м. Севастополь.

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи і не оспорюються заінтересованою особою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постановт Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окр емих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

На підставі вище наведеного суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт смерті ОСОБА_2 і на підставі вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України цей факт підлягає встановленню.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», розпорядженням КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р., ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, п. 8 ч. 1 ст. 315, ст. 316-319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Лебединський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області про встановлення факту смерті особи задовільнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стать жіноча, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4 6 м. Лебедина Сумської області, яка померла 11.12.2014 року в м. Севастополь, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення, а учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стеценко В. А.