Справа № 591/894/18
Провадження № 4-с/591/26/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

за участю секретаря - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу 591/894/18 за скаргою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду її зобовязано усунути перешкоди та не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою Васілісою. 9 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Зарічного відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №591/3535/16-ц. 11 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 3200 грн. 24.11.2017 року державним виконавцем було прийнято постанову про виправлення описки у постанові про відкриття виконавчого провадження та зазначено про стягнення з неї 6400 грн. виконавчого збору. 25.01.2018 року державним виконавцем прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження та про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 6400 грн. Вважає вказані постанови в частині стягнення з неї виконавчого збору неправомірними. Зазначає, що рішення суду було виконане нею у добровільному порядку, ще до відкриття виконавчого провадження. Тому просить визнати неправомірними постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з неї виконавчого збору та постанови від 25.01.2018 року про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 6400 грн., зобовязати державного виконавця скасувати вказані постанови. Також зазначила, що постанови про виправлення описки у постанові про відкриття виконавчого провадження та стягнення з неї виконавчого збору вона не отримувала, про їх існування дізналася під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 12.02.2018 року, а тому визначений законом строк не мала можливості подати скаргу до суду. Вважає, що строк звернення до суду нею був пропущений з поважних причин, а тому просить його поновити.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала та пояснила, що вона виконувала рішення у добровільному порядку й до предявлення його до примусового виконання.

Державний виконавець Бистрик О.М. та представник Зарічного ВДВС м. Суми скаргу заперечив та пояснили, що оспорювані постанови були прийняті з дотримання вимог закону. Державним виконавцем вчинялися дії щодо примусового виконання судового рішення. ОСОБА_3 також пояснила, що у її присутності перешкод заявник ніяких не чинила, але стягувач писав заяви, що боржник перешкоджає йому у відсутності державного виконавця. У рішенні суду зазначено, що дитина має зустрічатися з батьком у м. Суми по вул. Д. Коротченко, 2/20, але боржник з дитиною мешкала за іншою адресою у своєї матері де й складалися усі акти. Вказані дії боржника свідчать, втому числі, про створення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Інші сторони в судове засідання не зявилися.

Заслухавши пояснення заявника, державного виконавця та представника ВДВС, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд вважає скаргу частково обґрунтованою з огляду на таке.

Судом встановлено, що у звязку з неотриманням постанови від 24.11.2017 року про виправлення помилки у процесуальному документі та постанови від 25.01.2018 року про стягнення виконавчого збору, про їх існування заявник дізналася при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 12.02.2018 року, а отже з поважних причин пропустила строк на їх оскарження, а тому даний строк підлягає поновленню.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 12,13 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі Рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/3535/16 06 грудня 2016 року був виданий виконавчий лист про зобовязання ОСОБА_1 усунути перешкоди та не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні копії Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.11.2016 року у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Сумської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, судом було прийняте рішення про: зобовязання ОСОБА_1 усунути перешкоди та не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки Васіліси, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі періодичних побачень з дитиною з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, що мають істотне значення, а саме: щочетверга з 17-30 до 20-00 години; у присутності матері дитини щонеділі з 09-00 до 13-00 години; у присутності матері дитини під час відпустки батька за попередньою домовленістю між батьками.

09 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Зарічного відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №591/3535/16-ц.

11 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№54873804 за виконавчим листом №591/3535/16-ц. Окрім того, цією ж постановою з боржника стягнуто виконавчий збір в розмірі 3200 грн.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Ч. 5 ст. 27 Закону передбачений перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини 9 статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Не погоджуючись з вказаною постановою, як в частині відкриття виконавчого провадження, так й в частині стягнення виконавчого збору, боржник оскаржила її до суду. Ухвалою суду від 24.11.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні скарги за її необґрунтованістю з наведених вище мотивів. Окрім того судом зазначено, що «підстави не стягувати виконавчий збір з боржника на стадії відкриття виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні, адже на момент відкриття виконавчого провадження рішення не виконане і державний виконавець наперед не може передбачити дії по примусовому виконанню рішення. В разі виявлення відсутності дій по примусовому виконанню рішення, можливе скасування постанови в частині стягнення виконавчого провадження.»

Також встановлено, що 24.11.2017 року Державним виконавцем Бистрик О.М. винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі, якою виправлена помилка у постанові про відкриття виконавчого провадження у звязку з помилкою при обрахуванні розміру виконавчого збору та визначений розмір виконавчого збору в сумі 6400 грн.

Суд вважає дану постанову про виправлення описки правомірною, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи.

Законом України про державний бюджет станом на 11.10.2017 року розмір мінімальної заробітної плати було визначено в сумі 3200 грн.

Відповідно до абз 3 ч. 3 ст. 74 Законом України «Про виконавче провадження» державний виконавець з власної ініціативи … може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

З наведеного вбачається, що державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження була допущена явна арифметична помилка при обрахуванні розміру виконавчого збору, яка державним виконавцем з власною ініціативи була виправлена у спосіб визначений законом.

25 січня 2018 року державним виконавцем Бистрик О.М. винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 6400 грн. за примусове виконання рішення немайнового характеру (а.с. 9)

Також встановлено, що постановою державного виконавця Бистрик О.М. від 25 січня 2018 року виконавче провадження ВП№54873804 закінчене з підстав фактичного повного виконання судового рішення (п. 9 ч. 1 ст 39 Закону) та виведено виконавчий збір в окреме провадження.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначені цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи.

Відповідно до положень ч. 9 ст 27 Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. (ч. 3 ст 40 Закону)

Суд зазначає, що надані матеріали виконавчого провадження свідчать про відсутність підстав для стягнення з боржника виконавчого збору.

Так, як вбачається з актів складених державним виконавцем, у всіх випадках перевірки стану виконання судового рішення державним виконавцем було встановлено факти добровільного та належного виконання боржником судового рішення.

Посилання державного виконавця в обґрунтування своїх заперечень на заяви стягувача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки суду не надані жодні докази на підтвердження наведених у них фактів невиконання боржником судового рішення, якими у даному випадку можуть бути виключно акти державного виконавця.

При цьому суд зазначає, що порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст 63 Закону.

За рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що державним виконавцем були виявлені факти невиконання боржником рішення суду в частині зобовязання вчинити певні дії (усунути перешкоди) та винесення постанови про накладення на боржника штрафу.

Наведене свідчить на те, що й державним виконавцем не було встановлено жодного факту невиконання боржником судового рішення.

Посилання державного виконавця на те, що обставиною що підтверджує фактом ухилення боржника від виконання рішення суду є те, що дитина не проживала за вказаною у рішенні суду адресою не заслуговує на увагу, оскільки у судовому рішенні не зазначено місце виконання цього рішення чи місце.

З огляду на наведене доводи державного виконавця щодо наявності у нього підстав для винесення 25 січня 2018 року постанови про стягнення виконавчого збору, не заслуговують на увагу, оскільки боржник виконав рішення суду добровільно ще до предявлення виконавчого листа до виконання і дана обставина була встановлена державним виконавцем ще при першій перевірці стану виконання рішення суду, про що свідчить акт від 26 жовтня 2017 року.

У звязку з чим, суд вважає що постанова державного виконавця від 25.01.2018 року про стягнення виконавчого збору є неправомірною та підлягає скасуванню. У задоволенні скарги в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити з наведених вище підстави.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 258, 260, 261, 447-453ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк подання скарги на дій державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП№54873804 від 25 січня 2018 року старшого державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору в сумі 6400 грн. з боржника ОСОБА_1.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) в іншій частині відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2018 року.

Суддя