Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1298/18

номер провадження 2/695/844/18

05 червня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Золотоніського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2013 року помер двоюрідний брат позивача ОСОБА_2, який був жителем ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,49 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Позивач по справі є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та здійснювала догляд за останнім до дня його смерті. Останні місяці свого життя ОСОБА_3 тяжко хворів, позивач в результаті тяжких переживань за свого брата, а потім із-за його смерті сама тяжко захворіла і в період з 12.09.2013 року по 10.04.2014 року перебувала на стаціонарному, а потім і на амбулаторному лікуванні.

Оскільки ОСОБА_1 була тяжко хвора, тому не могла зявитись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. У подальшому позивач виявила намір прийняти спадщину після смерті свого двоюрідного брата, однак нотаріус постановою від 03.05.2018 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строків встановлений ст. 1270 ЦК України. За таких обставин позивач не може належним чином оформити своє право на вказане спадкове майно, а тому була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про надання додаткового строку для написання заяви про прийняття спадщини.

У судове засідання позивач не зявилась, однак звернулась до суду із заявою, згідно з якою просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Представник відповідача Піщанської сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнав, проти задоволення вказаного позову не заперечував.

Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 221022 від 04.10.2013 року) ОСОБА_2 помер 02 жовтня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис №41.

Судом встановлено, що померлий є двоюрідним братом позивача по справі ОСОБА_1, що стверджується посвідкою про народження №1775593, виданою Піщанською сільською радою Золотоніського району; посвідкою про народження №1778643, виданою Піщанською сільською радою Золотоніського району; свідоцтвом про укладення шлюбу серії VІІ-УР №996966, виданим Каврайською сільською радою Золотоніського району 21.11.1973 року; свідоцтвом про одруження серії І-СР №044249, виданим Золотоніським районним відділом РАЦС 12.04.2000 року; свідоцтвом по народження серії ЯХ №710218, виданим Піщанською сільською радою Золотоніського району від 17.05.1950 року про народження позивача; свідоцтвом по народження серії ЯК № 475339, , виданим Золотоніським рай бюро ЗАГС Полтавської області 16.05.1953 року, про народження ОСОБА_2; свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО №259561, виданим Кальчикською сільською радою Володарського району Донецької області від 17.10.1970 року, згідно якого позивач змінила прізвище на Ремизова в наслідок укладення шлюбу; свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ- СР №257607 виданого Піщанською сільською радою Золотоніського району 05.10.1990 року, відповідно до якого позивач змінила своє прізвище на ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу.

Як вбачається із норм ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2018 року, виданою Золотоніською районною державною нотаріальною конторою, позивач вирішила прийняти спадщину після смерті свого двоюрідного брата, однак їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 02.10.2013 року, а відповідно до вказаної вище постанови нотаріуса спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалася.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

За таких обставин вбачається, що позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, а на підставі норм чинного законодавства, які вказані вище, вправі звернутись до суду з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, яка ніким не прийнята.

При прийняття рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд враховує, що вона в період часу з 12.09.2013 по 10.04.2014 року знаходилася в тяжкому стані, перебувала на стаціонарному лікуванні, а в подальшому знаходилася на амбулаторному лікуванні, що стверджується відповідною довідкою КЗ «Золотоніський районний центр ПМСД» амбулаторія загальної практики сімейної медицини від 11.05.2018 року.

Вказана обставина безумовно не давала позивачу можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини та розцінюється судом як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини.

Також суд бере до уваги, що, як зазначено вище, відповідач по справі позовні вимоги визнав повністю.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст., ст. 76-81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивачка пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.,ст. 55, 124 Конституції України, ст., ст. 76, 264, 265, 1270, 1272 ЦК України, ст., ст. 10, 76, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Золотоніського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата позивача ОСОБА_2, який помер 02 жовтня 2013 року, терміном один місяць після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.