Ухвала

05 травня 2018 року

м. Київ

справа № 344/3714/17

провадження № 61-22611ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В.П. розглянув касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську на рішення Івано-Франківського міського суду від

02 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську до ОСОБА_1 про стягнення 3 242,40 грн переплати пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську (далі - УПФ України в місті Івано-Франківську) звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 переплати пенсії за період з 12 січня 2004 року по 31 травня 2016 року у розмірі 3 242,40 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог УПФ України в місті Івано-Франківську до ОСОБА_1 про стягнення 3 242,40 грн переплати пенсії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції УПФ України в місті Івано-Франківську оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня

2017 року апеляційну скаргу УПФ України в місті Івано-Франківську відхилено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня

2017 року залишено без змін.

23 березня 2018 року через засоби поштового зв'язку УПФ України в місті Івано-Франківську звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня

2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від

02 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 переплату пенсії у розмірі 3 242,40 грн.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 3 242,40 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн х 100 = 176 200,00 грн). Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення Івано-Франківського міського суду від

02 жовтня 2017 року та ухвала апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року прийняті у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга УПФ України у місті Івану-Франківську подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську до ОСОБА_1 про стягнення 3 242,40 грн переплати пенсії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило