Провадження № 2/235/722/18
Справа № 235/824/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування наказу про звільнення та поновлення на попереднє місце роботи, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування наказу про звільнення та поновлення на попереднє місце роботи.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом по Управлінню виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області від 24.01.2013 року № 01-25-к він був призначений виконуючим обовязки начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Добропіллі Донецької області.

Наказом по Управлінню Фонду ВД № 01-44-к позивача було звільнено у звязку з поновленням на роботі працівника, який раніше займав цю посаду, за п. 6 ст. 40 КЗпП України з 27.02.2013 року.

На підставі наказу по Управлінню Фонду від 27.02.2013 року № 144/к з 28.02.2013 року позивача призначено заступником начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Добропіллі.

Згідно до наказу від 10.10.2014 року по Управлінню № 1359-к був звільненим з посади за п. 5 ст. 36 КЗпП України у звязку з переведенням до відділення виконавчої дирекції у м. Димитрові.

На підставі наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Донецькій області № 1360-к від 10.10.2014 року призначено заступником начальника відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Димитрові.

Наказам виконавчої дирекції Фонду від 08.12.2016 року № 1026 Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Димитрові Донецької області з 08.12.2016 року перейменоване на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Мирноград Донецької області.

Наказом від 19.07.2017 року № 945-к у звязку з реорганізацією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звільнено з посади за переведенням до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, пункт 5 ст. 36 КЗпП України.

Наказом від 01.08.2017 року № 343-к призначено страховим експертом з охорони праці Мирноградського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

2710.2017 року позивач отримав попередження від управління виконавчої дирекції Фонду про те, що з 01.01.2018 року змінюються умови оплати та стимулювання праці працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, зокрема про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменувань посади, які вступлять у дію з 01.01.2018 року та про можливе майбутнє вивільнення.

Наказом виконавчої дирекції Фонду від 20.12.2017 року позивача було звільнено з 29.12.2017 року за п. 1ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності та штату працівників Мирноградського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та нарахована вихідна допомога та грошова компенсація по 29.12.2017 року.

28.12.2017 року у позивача загострилася посттравматична грудо-поперекова радікулопатія, його було госпіталізовано до стаціонару Покровської центральної районної лікарні де він знаходився на лікуванні до 19 січня 2018 року, а 20.01.2018 року повинен був стати до роботи.

Але наказам виконавчої дирекції фонду, з яким позивача не було ознайомлено, він був звільнений з 19.01.2018 року № 20-к, який не бачив. Але отримав трудову книжку тільки 22.01.2012 року і там побачив наказ про звільнення.

Позивач вважає, що при його звільненні відповідачем були грубо порушені вимого законів про працю та конституції України.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність.

Відповідачем звільнено позивача у період знаходження на лікарняному 19.01.2018 року, що є неприпустимим так як звільнення повинно проводитися у останній робочий день, який повинен бути 22.01.2018 року.

Позивач вважає, що при його звільненні були порушені норми КЗпП так як попередження про звільнення було отримано 27.10.2017 року, але в ньому не було вказано,що ліквідується його посада, або його будуть звільняти, а вказано що 01.01.2018 року можливе майбутнє вивільнення, що не є тотожним звільненню у звязку з ліквідацією посади.

Також, при звільненні пройшло більше двох місяців, тому потрібно було видати нове попередження до звільнення за два місяці, та звільнити не у той час коли позивач знаходився на лікарняному.

Крім того, позивач вважає, що має право на переважне залишення на роботі, так як при звільненні не було прийнято до уваги про те, що він є інвалідом праці, а згідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», підприємства, установи та організації повинні виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, створювати для них умови праці, а не викидати їх на вулицю без наведення конкретних причин, як було звільнено позивача.

При звільненні була створена комісія з розгляду доцільності звільнення окремих категорій працівників, яка згідно до протоколу № 1 від 11.12.2017 року, розглядала питання не залишення на роботі працівників з більш високими показниками та таких які мають право на переважне залишення на роботі, а винесла попередження не мотивувавши причину, не аналізуючи інших працівників, не були враховані тяжкі умови сімї позивача, так як його дружина хворіє на онкологічне захворювання та потребує значних матеріальних затрат на лікування, невідомо ким створена комісія та на підставі якого наказу, ким затверджено склад комісії..

Також, відповідачем не надавалася позивачу можливість зайняти іншу посаду, хоча такі посади експертів були вакантними у Нікольському районі, Мангушському районі, Новогродівці, що видно з Додатку №2 до наказу Управління Фонду від 29 вересня 2017 року №171.

Крім того, відповідачем було проігноровано незгоду профспілки «Соціал», яка діє в установі, та не була згодна зі звільненням працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП Україну, що підтверджується листом від 21.12.2017 року № 22 та не надано ніяких заперечень, навіть не було подання адміністрації про надання згоди на звільнення, так як засідання профкому призначено було на 23.12.2017 року та 25.12.2017 року на 10 годину, а відповідач видав наказ з упередженням 20.12.2017 року.

Таким чином, при звільненні позивача були грубо порушені вимоги норм діючого законодавства, що привело до незаконного звільнення, що порушує його конституційне право на працю.

Так як накази про звільнення видавалися у різні строки, у той час, коли позивач хворів, потім було видано ще один наказ, з яким він не був ознайомлений, отримав трудову книжку вже після набуття наказом сили, є інвалідом та має хвору на онкологію жінку, то фактично пропустив строк на звернення до суду, який складає один місяць, але просить суд визначити, що вказаний строк пропущений з поважної причини та поновити його, прийняти позовну заяву до розгляду.

Позивач просить суд поновити строк на звернення до суду з позовом про поновлення на попереднє місце роботи, у звязку з його пропуском з поважної причини. Скасувати наказ про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на попереднє місце роботи на посаді страхового експерта з охорони праці відділу

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» затвердження структури органів Фонду, граничної чисельності віднесено до компетенції правління Фонду соціального страхування України. Рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обовязковим.

Постановою правління Фонду № 47 від 12.09.2017р. «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування», затвердлжено з 01.01.2018 року граничну чисельність працівників Фонду у кількості 5192 штатних одиниць, яка станом на 01.08.2017 року дорівнювала 7988 (відповідно до постанови правління Фонду № 13 від 08.02.2017 року).

10.10.2017 року Постановою Правління Фонду соціального страхування України № 50 «Про затвердження структури органів Фонду», затверджено та введено в дію з 01.01.2018 року структуру робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Крім того, наказом виконавчої дирекції Фонду від 23.10.2017 р. № 559 «Про затвердження граничної чисельності працівників робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області» (зі змінами) змінено структуру управлінь та відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, значно зменшено граничну чисельність працівників у структурі.

Зазначене підтверджує, що дійсно в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників.

Роботодавцем забезпечено неухильне додержання визначеного законодавством порядку вивільнення працівників (ст..49-2 КЗпП України). Позивача 27.10.2017 року було персонально повідомлено про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та про можливе наступне вивільнення.

Хибним є міркування позивач про те, що оскільки від дати отримання повідомлення (27.10.2017 року) до дати фактичного звільнення (22.01.2018 року) пройшло більше двох місяців, тому відповідач видати нове розпорядження до звільнення за два місяці. Відповідно до вимог ст.. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Не погоджується відповідач із міркуваннями позивача про наявність в нього переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, через те, що він є особою з інвалідністю.

Статтею 21 КЗпП України закріплено принцип рівності трудових прав громадян України, в т. ч. незалежно від інвалідності.

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високого кваліфікацією і продуктивністю праці.

Кваліфікація працівників - це рівень професійної придатності, що забезпечується сукупною наявністю у працівників загальноосвітніх і спеціальних знань, умінь, здібностей, досвіду і трудових навичок, необхідних для виконання робіт певної складності за відповідною професією чи спеціальністю.

З метою неухильного додержання прав найманих працівників, управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вжито вичерпні заходи. Зокрема, надано оцінку кваліфікації і продуктивності праці, при цьому було враховано дисциплінованість працівника; рівень професійної підготовки; наявність ініціативності; уміння організувати та забезпечити результативну роботу; ставлення до роботи; якість виконання доручень, наданих керівництвом; рівень почуття відповідальності, оперативності прийняття рішень; уміння висловлювати думки та ін.

Роботодавцем було враховано, що позивач протягом перебування у трудових відносинах не виявляв ініціативності, ставився до роботи посередньо. Потребував постійного контролю з боку безпосереднього керівництва. Рівень продуктивності праці порівняно з іншими працівниками був значно нижчим та недостатнім для забезпечення належного виконання посадових обовязків.

Щодо зауваження позивача про те, що відповідачем не було надано можливість зайняти інші посади, зокрема страхового експерта з охорони праці у відділенням Нікольського району, Мангушського району, Новогродівки, то зазначені посади також підлягали скороченню з 01.01.2018 року. У звязку із значним скороченням чисельності та штату працівників у відповідача була відсутня можливість запропонувати взагалі будь - яку роботу позивачу.

Не відповідають дійсності доводи позивача про те, що його було звільнено з займаної посади у період перебування в стані тимчасової непрацездатності - з 19.01.2018 року. Так, 20.12.2017 року управлінням ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області було видано наказ № 1280-к від 20.12.2017 року про звільнення 29.12.2017 року ОСОБА_1 Оскільки з 28.12.2017 року позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, фактично трудові відносини було припинено з позивачем 22.01.2018 року; в цей же день позивачем було отримано трудову книжку. Зазначене обумовлено тим, що відповідно до листка непрацездатності серія АГЮ № 325982 ОСОБА_1 було приписано стати до роботи 20 січня 2018 року (субота; відповідно до режиму роботи управління - неробочий день).

При цьому, роботодавцем наказом №20-к від 19.01.2018 року було внесено зміни до наказу управління від 20.12.2017 року № 1280-к в частині дати звільнення: 29.12.2017 року замінено на 22.01.2018 року.

Також позивачем зазначено недостовірні відомості щодо не ознайомлення його з наказом № 20-к від 19.01.2018 року, оскільки зазначений наказ було доведено до відома позивача, що підтверджується його особистим підписом.

Незрозумілими є посилання позивача на лист № 22 від 21.12.2017 року щодо начебто не згоди профспілки «Соціал» зі звільненням працівників. Зазначений лист було направлено на адресу начальників відділень управління із запрошенням взяти особисту участь у засіданні профспілкового комітету при наявності незгоди стосовно подання управління Фонду щодо припинення трудових відносин за п. 1 ст. 40 КЗпП України. А також було висловлено прохання повідомити працівників відділення про вищезазначене засідання.

З урахуванням викладеного, відповідач звертається до суду з проханням відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви.

Позивач не погодився з викладеним у відзиві на позов та у відповіді на відзив зазначив, що у ст. 49-2 КЗпП України прямо вказано «Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством».

Тобто, ніяким чином не вказується про можливе наступне вивільнення, що є грубим порушенням норм трудового права.

У своїй позовній заяві позивач вказав про те, що є інвалідом раці тому і посилався на Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а посилання відповідача на ст.2-1 КЗпП України є некоректним, та таким що порушує діюче законодавство та права інвалідів, які захищаються вказаним законом.

Позивач вважає, що має право на переважне залишення на роботі, так як при звільненні не було прийнято до уваги про те, що він є інвалідом праці, а згідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», підприємства, установи та організації повинні виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, створювати для них умови праці, а не викидати їх на вулицю без наведення конкретних причин, як було звільнено позивача.

26 лютого 2018 року відкрито провадження у справі.

8 травня 2018 року судом винесено ухвалу, якою заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміни засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, залишено без задоволення та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до трудової книжки АХ 3570099 на імя ОСОБА_1, дата заповнення 26.02.2007 р., його наказом від 01.08.2017 року № 343-к призначено страховим експертом з охорони праці Мирноградського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. В трудовій книжці мається запис «15» від 29.12.2017 р. про те, що позивача звільнено з посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників. Запис «16» : запис № 15 недійсний. Запис «17» від 22.01.2018 року звільнено з посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників (а.с.8-12).

27.10.2017 року ОСОБА_1 попереджено про те, що відповідно до вимог статті 32 Кодексу законів про працю України, керуючись постановами правління Фонду: від 12.09.2017 №47 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України», якою з 01.01.2018р. затверджено граничну чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів у кількості 5192 штатні одиниці, від 10.10.2017 №50 «Про затвердження структури органів Фонду», якою з 01.01.2018 затверджено структуру органів Фонду: виконавча дирекція Фонду - 1 виконавчий орган, управління виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - 27 робочих органів, відділення в районах та містах обласного значення управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - 288 одиниць, № 51 «Про затвердження схем посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів», якою з 01.01.2018 затверджено схеми посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, та №52 «Про внесення змін до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України», якою з 01.01.2018р. змінюються умови оплати та стимулювання праці працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади, які вступлять у дію з 01.01.2018 року та про можливе майбутнє вивільнення. Дане попередження отримане ОСОБА_1 про що мається його особистий підпис (а.с.14).

У наказі Управління виконавчої дирекції Фонду від 20.12.2017 року зазначено звільнити ОСОБА_1 з 29.12.2017 року за п. 1ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності та штату працівників Мирноградського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а.с.17). З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 22.01.2018 року, про що ним зроблено на наказі запис про не згоду та отримання 29.12.2017 року належним виплат при звільненні.

Лист непрацездатності серії АГЮ № 325982 видано на імя ОСОБА_1 28.12.2017 року у поліклініці Покровської ЦРЛ. Хворів з 28.12.2017р. Стати до роботи 20.01.2018 року (а.с.19).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи безстроково (а.с.22).

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 20-к від 19.01.2018 року у звязку з тимчасовою непрацездатністю з 28.12.2017р. по 19.01.2018р. страхового експерта з охорони праці відділу страхових експертів з охорони праці Мирноградського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_1, внесено зміни до наказу управління від 20.12.2017 року № 1280-к «Про звільнення ОСОБА_1В.» в частині зміни дати звільнення з 29 грудня 2017 року на 22 січня 2018 року (а.с.38).

Питання про надання згоди на звільнення працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у звязку із скороченням чисельності або штату працівників розглядалось на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації 25.12.2017 року, протокол № 36. Згідно витягу з протоколу начальник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - ОСОБА_4 звернулася до профкому первинної профспілкової організації з поданням про надання згоди на звільнення працівників управління відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності працівників управління. Постановою правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 № 50 та наказу виконавчої дирекції Фонду від 23.10.2017 № 559 значно зменшено граничну чисельність працівників у структурі управління. Працівники управління попереджені про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зміну найменування посади та можливе звільнення. На засіданні розглянуто кожну кандидатуру. Виконавчою дирекцією

затверджено граничну чисельність працівників управління та посади нижчезазначених працівників управління та відділень скорочуються, а запропонувати інші посади у складі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області або його відділень не є можливим у звязку з чим, вони підлягають звільненню за п.1 ст. 40 КЗпП України. На даному засіданні надано згоду на звільнення ОСОБА_1 (а.с.57-58).

Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 12.09.2017 р. за № 47 затверджено з 01.01.2018 року граничну чисельність працівників Фонду у кількості 5192 штатних одиниць, у тому числі граничну чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду 188 штатних одиниць (а.с.59).

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992р. № 9 зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, чи працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частина 2 ст.40 КЗпП України передбачає, що звільнення з підстав, зазначених у п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади, які вступлять у дію з 01.01.2018 року та про можливе майбутнє вивільнення в установлені законом строки, а саме не пізніше ніж за два місяця. Тобто закон вимагає попередження не пізніше ніж за два місяці до набуття змін, при цьому

Стаття 43 КЗпП Україи передбачає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до роз?яснень, що містяться у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9, розглядаючи трудові спори, пов?язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов?язані з?ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Зі змісту попередження від 27.10.2017 р. вбачається, що попередження ОСОБА_1 про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та можливе майбутнє вивільнення, відбулося на підставі Постанов Правління Фонду № 47 від 12.09.2017 р., № 50 від 10.10.2017 р., № 51 від 10.10.2017 р. та № 52 від 10.10.2017 р. (а.с.14).

Постановою правління Фонду соціального страхування України № 47 від 12.09.2017 р. затверджено з 01.01.2018 граничну чисельність працівників Фонду у кількості 5192 штатних одиниць, у тому числі граничну чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду 188 штатних одиниць.

Постановою правління Фонду соціального страхування України № 50 від 10.10.2017 р. затверджено структуру робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та структуру виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. На виконавчу дирекцію Фонду покладено обов?язок затвердити до 01.11.2017 р. штатний розпис виконавчої дирекції Фонду відповідно до затвердженої структури та граничної чисельності працівників виконавчої дирекції Фонду, штатні розписи управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та місті Києві відповідно до затвердженої структури та граничної чисельності працівників робочих органів виконавчої дирекції Фонду, провести з дотриманням вимог чинного законодавства України організаційні заходи з приведення структури виконавчої дирекції Фонду у відповідність до додатку 2 до цієї постанови, в тому числі попередити працівників виконавчої дирекції Фонду про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, про можливі звільнення тощо, забезпечити проведення робочими органами виконавчої дирекції Фонду організаційних заходів щодо приведення структури робочих органів виконавчої дирекції Фонду згідно із вимогами додатку 1 до цієї постанови, в тому числі попередження працівників робочих органів виконавчої дирекції Фонду про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, про можливі звільнення тощо.

Постановою правління Фонду соціального страхування України № 51 від 10.10.2017 р. затверджено схеми посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів.

Постановою правління Фонду соціального страхування України № 52 від 10.10.2017 р. внесено до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду від 08.02.2017 № 14, зміни, викладено його у новій редакції згідно із додатком.

Таким чином, за змістом ст.32 КЗпП України зміною істотних умов праці є зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інше. Враховуючи вищенаведені постанови правління Фонду соціального страхування України, суд приходить до переконання про те, що в Мирноградському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області відбулася зміна істотних умов праці.

Аналізуючи надані відповідачем штатні розписи Мирноградського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 01.08.2017 року та від 01.01.2018 року, суд враховує, що станом на 01.08.2017 р. у відділенні було передбачено 17 штатних одиниць, а станом на 01.01.2018 р. 14 штатних одиниці, тобто відбулося зменьшення загальної кількості штатних одиниць, в той час як штатним розписом 01.08.2017 року було передбачений відділ страхових експертів з охорони праці у кількості 3 штатні одиниці, а штатним розписом 01.01.2018 р. передбачено 2 посади, а саме завідувач сектору 1 та страховий експерт -1. Таким чином у Мирноградському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області відбулося скорочення штату страхових експертів з охорони праці.

Положенням ч.1 ст.42 КЗпП України закріплено переважне право залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці при скороченні чисельності чи штату працівників у зв?язку зі змінами в організації виробництва і праці. Суд приймає доводи відповідача в частині того, що питання, пов?язані з тим, кому і яку посаду запропонувати, є правом роботодавця. Судом не ставиться під сумнів кваліфікація та продуктивність праці ОСОБА_1, але підставою для звільнення стало саме скорочення чисельності працівників, а також не можливість перевести позивача на іншу посаду.

Відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

ОСОБА_1 з наказом про звільнення ознайомився 22.01.2018 року, та отримав трудову книжку. До суду позивач звернувся 21.02.2018 року, тобто в межах місячного строку. Оскільки строк на звернення до суду не пропущений, відсутня потреба його поновлювати.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивач попереджений про майбутнє звільнення не пізніше ніж за два місяці до звільнення, звільнений не під час перебування на лікарняному, в установі дійсно відбулось скорочення чисельності працівників, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування наказу про звільнення та поновлення на попереднє місце роботи, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

В судовому засіданні 8 червня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 13.06.2018р.

Позивач: ОСОБА_1. Зареєстрований за адресою: 85300, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Довженка, будинок 14. РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Код . Адреса: Донецька область, місто Словянськ, вулиця Свободи, 5.

Суддя С.М.Хмельова