Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 328/3319/17

Провадження №22-ц/778/2135/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 березня 2018 року, повний текст якого складено 22 березня 2018 року, в складі судді Ушатого І.Г. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

06.12.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої зазначає наступне.

27.11.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. В шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Із січня 2011 року відповідач покинув позивачку вагітною і більше не цікавився ні її станом, ні станом дитини після її народження.

13.09.2012 р. шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.08.2011 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до її повноліття.

З моменту народження дитини, відповідач по справі з дитиною не спілкується, фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Тобто, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Позивач вказала, що відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.3007 року, зазначені нею фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов'язками.

Позивач вже зверталася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.07.2014 р. позивачці було відмовлено в задоволенні позову в зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Позивач сподівалась, що після суду, батько поміняє своє ставлення до дитини і тому не стала оскаржувати рішення суду в апеляційній інстанції. Не зважаючи на судовий процес стосовно позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 не змінив свого ставлення до дитини і не виконує своїх обов'язків по відношенню до неї. Так згідно акту обстеження умов проживання від 15.11.2017 року, який складений ССД Михайлівського РДА слідує, що батько дитини ОСОБА_3 разом з дитиною не проживає, не приїздить, не телефонує, на протязі певного часу не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує.

Крім цього, відповідно до довідки КЗ «Тимошівської ЗОШ І-ІІІ ступенів» Михайлівської РД ЗО від 13.11.2017 р. №289, слідує, що батько вихованням дитини не займається. В школі жодного разу не був. Окрім цього, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 13.11.2017 року депутатом Тимошівської сільської ради слідує, що батько бачив дитину останній раз 16.06.2016 р., до дитини не приїздить, не телефонує, життям дитини не цікавиться.

Крім цього, станом на 09.11.2017 рік відповідач ОСОБА_3 по аліментам має заборгованість в сумі 23 318,91 грн., що підтверджується довідками та розрахунками Токмацького МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Всі ці обставини в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_3 ухиляється від виховання дитини і його дії носять свідомий характер. Позивач вважає, що ухилення від виконання свого обов'язку щодо виховання дочки є актом свідомої поведінки відповідача, оскільки він не вчиняє відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 14 березня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне. Суд першої інстанції за відсутності будь-яких доказів зі сторони відповідача зробив висновок, що відповідач офіційно не працює, перебуває на обліку як безробітний і на утриманні має хвору матір. Відповідачем не надано доказів того, що в силу якихось причин він рідко бачиться з дитиною і не може приймати участь у вихованні дитини. В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_6, яка підтвердила, що відповідач не бажає спілкуватися з дитиною, участі у вихованні не приймає. Висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтований, оскільки в ньому не в повному обсязі встановлені обставини, які підтверджують, що відповідача недоцільно позбавляти батьківських прав (а.с. 98-100).

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Представники органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації та органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. ( а.с.114;117).

Треті особи направили до суду письмові заяви, де міститься клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників ( а.с.122;124)

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків; підстави, передбачені ст. 164 СК України для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, відсутні; позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам малолітньої дитини.

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.07.2011 р. ОСОБА_3, є батьком, а ОСОБА_1, є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Довідкою №1760 про склад сім'ї та проживання від 13.11.2017 року, виданої Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_1, яка проживає по АДРЕСА_1 підтверджується, що до складу сім'ї, які проживають за даною адресою, входять ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. голова д/г, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, дружина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, донька, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, син, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, теща, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, онука (а.с. 7).

Згідно довідки №289 від 13.11.2017 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в КЗ «Тимошівська ЗОШ І-ІІІ ступенів» у першому класі. Дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, яка і займається її вихованням, відвідує батьківські збори. Батько вихованням дитини не займається. В школі жодного разу не був (а.с. 7, зворотний бік).

13.11.2017 року депутатом Тимошівської сільської ради Федорович Л.І. було складено акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, в якому вказано, що взаємовідносини в сім'ї доброзичливі, стосунки дружні, панує взаємопорозуміння та повага. Умови проживання задовільні, в кімнатах затишно, чисто, облаштовані всіма необхідними меблями. Санітарно-гігієнічні умови проживання не порушені. Будинок газифікований, водопровід проведений до будинку. Мати з дитиною проживають в окремій кімнаті, яка облаштована меблями, у дитини є багато іграшок, книжок, спортивного інвентаря, одягу та взуття. Все було придбано за кошти бабусі, дідуся та матері. Батько бачив дитину останній раз 16.06.2016 р., до дитини не приїжджає, не дзвонить, життям дитини не цікавиться (а.с. 8, зворотний бік).

В акті обстеження умов проживання від 15.11.2017 року, складеному начальником ССД Михайлівської РДА Озмитель Д.Д. та головним спеціалістом ССД Михайлівської РДА Ревич І.В. за заявою ОСОБА_1 зазначено, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1. Встановлено, що стосунки в сім'ї доброзичливі, родинні, панує взаємоповага та порозуміння. У вихованні ОСОБА_4 приймає участь не тільки мати, а і бабуся з дідусем. Батько дитини ОСОБА_3 разом з дитиною не проживає, не приїздить, не телефонує. На протязі певного часу не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує, на день народження не привітав (а.с 8).

З характеристики ОСОБА_4, учениці 1 класу КЗ «Тимошівська ЗОШ І-ІІІ ступенів, виданої 10.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 за місцем навчання характеризується добре. Дитина проживає у неповній родині (батьки розлучені) з матір'ю, бабусею та дідусем, які приділяють належну увагу її навчанню і вихованню. Вдома створені всі необхідні умови для навчання, розвитку та відпочинку. Дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям (а.с. 9).

Згідно довідки про нарахування аліментів №3708/16.10, виданої 13.03.2018 р. Токмацьким МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_2, за виконавчим листом №2-465, який видано 17.10.2011 року Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно та за виконавчим листом №2-465 від 25.01.2012 року, який видано Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи стягнення з 06.07.2011 року до повного стягнення, станом на 21.02.2018 рік складає за виконавчим документом на користь дитини - 26465,15 грн. та на користь стягувача ОСОБА_1 4623,35 грн., а всього 31088,50 грн. (а.с. 78).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області (№328/1473/14-ц) від 01.07.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації, органу опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, було відмовлено в задоволенні позову (а.с. 11-12).

У висновку органу опіки та піклування Токмацької РДА про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 №13-09/0072 від 29.01.2018 року, зазначено, що Токмацька РДА як орган опіки та піклування розглянувши документи та здійснивши перевірку виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3 встановила, що він за місцем проживання характеризується позитивно, має належні умови проживання, зареєстрований як безробітний в Токмацькій міськрайонній філії Запорізького обласного центру зайнятості з 13.09.2017 рік по теперішній час.

Відповідно до інформації Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Поспілкувавшись з ОСОБА_3, з'ясовано, що батько має намір приймати участь у житті та вихованні дитини, цікавитися її успіхами, станом здоров'я, забезпечувати доньку фінансовою та моральною підтримкою.

Згідно рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 26.01.2018 року №1, не доцільно позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.150, 151, 152 СК України, орган опіки та піклування Токмацької РДА вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с. 41-43).

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 названої Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов'язками ОСОБА_3, які б свідчили про ухилення від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України.

Посилання апеляційної скарги на наявність заборгованості по сплаті аліментів, як на підставу позбавлення батьківських прав, є неприйнятним, оскільки неналежне виконання рішення суду про стягнення аліментів саме по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав та не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню доньки.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок органу опіки та піклування є необґрунтованим , тому суд не повинен приймати його до уваги є безпідставним.

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтований та суперечить інтересам дитини.

Судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації надано належну оцінку, у сукупності з іншими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що батько дитини, на думку скаржника, не приділяє уваги вихованню дитини, не цікавиться розвитком дитини та її навчанням не підтверджені належними та допустимими доказами та зводиться до власного тлумачення скаржником характеру спірних правовідносин сторін.

Такі доводи оцінені судом першої інстанції, а також були предметом дослідження колегії суддів та не знайшли свого підтвердження.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих учасниками справи, що належним чином оцінені (стаття 89 ЦПК України), вірно виходив з того, що для того, щоб застосувати таку підставу для позбавлення батьківських прав як ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, суд може лише за умови встановлення винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що позивачем не доведено.

З такими висновками погоджується колегія суддів та зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції та яким надана правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 березня 2018 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова