Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2018 Справа №607/2404/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке складається з домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв. та визнання права власності в ідеальних частках по 1/2 за кожним з подружжя.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 15 лютого 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя сторонами було придбано домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв. Вважає, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, однак домовленості про добровільний розподіл майна, що є у спільній сумісній власності, між ними не досягнуто. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 14 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 12 березня 2018 року.

Ухвалою від 14 лютого 2018 року за заявою позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв., що зареєстроване за громадянином ОСОБА_2, реєстраційний номер майна 35619460.

Ухвалою від 20 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 04 травня 2018 року.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає.

Окрім того, від представника відповідача надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення позову, однак вважає, що ціна позову, визначена позивачем є невірною, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 12 серпня 2011 року вартість 1/2 частини будинку становить 351 895 гривень.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2007 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 107085506 від 11 грудня 2007 року, 22 грудня 2011 року ОСОБА_2 набув у власність будинок № 43 по вул. Лесі Українки у с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області, на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 26345 від 22 грудня 2011 року, виданого Петриківською сільською радою на підставі рішення виконкому № 210 від 29 листопада 2011 року.

Тобто, майно набуте відповідачем у власність під час спільного подружнього життя з ОСОБА_1

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 60 СК України, який був чинний на час набуття сторонами спірного майна, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, судом встановлено спірне домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Лесі Українки, будинок № 43 є об'єктом спільної сумісної власності сторін та їх частки визнаються рівними по 1/2 частини.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв., як на частку майна нажитого подружжям за час шлюбу.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Разом з тим, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Таким чином, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача 4405 гривень судового збору, а іншу частину 4405 гривень повернути позивачу з Державного бюджету України.

При цьому, доводи відповідача щодо невірного визначення ціни позову суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються звітом про оцінку майна, виконану субєктом оціночної діяльності приватним підприємством «Експертоцінка» станом на 12 грудня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 368, 369 Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 (м. Тернопіль, вул. С. Бандери, 94/6, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв.

Стягнути з ОСОБА_2 на корисить ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 4405 (чотири тисячі пять) гривень.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 4405 (чотири тисячі пять) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_5