Постанова

Іменем України

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 357/3621/16-ц

провадження № 61-25668св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представник відповідачів - ОСОБА_10,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна архітектурно-будівельна інспекція України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року у складі судді Кошель Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником 2/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та користується квартирою НОМЕР_3. Іншими співвласниками цього будинку є: ОСОБА_7 (1/2 частини), ОСОБА_7 (1/10 частини), ОСОБА_9 (2/10 частини), які спільно користуються квартирами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 в указаному будинку. У період з 2005 року по 2016 рік ОСОБА_7, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 без її згоди провели роботи з заміни даху та здійснили надбудову мансардного типу, яку на даний час використовують як горище. Вказані будівельні роботи виконані самочинно і призвели до значної руйнації частини жилого будинку, якою вона користується. Будинок почав просідати, на стінах з'явилися тріщини.

На підставі вказаного, ОСОБА_4, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13 березня 2017 року, просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування належною частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідачів знести у будинку дах і надбудову мансардного поверху, яка використовується ними як горище.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні нею частиною житлового будинку (квартирою НОМЕР_3) по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_9 демонтувати надбудовану частину даху у житловому будинку по АДРЕСА_1 і повернути конструкцію даху у попередній стан.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі по 4 965,00 грн з кожного.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні її частиною будинку, які полягають у здійсненні ними без будь-якої дозвільної і проектної документації над всім будинком і прибудовами заміни конструкції даху і надбудови мансардного поверху, який використовується як горище. Через вказані перешкоди позивач позбавлена можливості користуватися своїм майном безпечно і на власний розсуд у зв'язку з ризиком руйнування будинку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_9 відхилено. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що сторони є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1. Відповідачі здійснили добудову до вказаного будинку без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил, внаслідок чого відбулося збільшення навантаження на будинок, що призвело до значних пошкоджень будівельних конструкцій частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_4 На підставі вказаного, суд дійшов висновку, що надбудова, яку побудували відповідачі, призвела до руйнування частини будинку, власником якої є позивач, а тому вони зобов'язані демонтувати надбудовану частину даху у житловому будинку і повернути конструкцію даху у попередній стан.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_9, ОСОБА_7 і ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що у період з 2004 року по 2006 рік відповідачами проведено будівництво прибудов до власних приміщень житлового будинку. Дозволи на таке будівництво ОСОБА_9 і ОСОБА_7 отримали відповідно до вимог законодавства, що діяло на той час, та було погоджено органом місцевого самоврядування. Разом із будівництвом прибудов, у 2005 році було влаштовано дах над цими прибудовами, та проведено ремонт даху над усім будинком, оскільки дах є конструктивним елементом будівлі і без нього не може існувати будівля. При цьому, у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 листопада 2016 року не зазначено, які саме навантаження і від яких конструктивних елементів спричиняють навантаження на конструктивні елементи частини житлового будинку, якою користується позивач.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що внаслідок зміни конструкції даху і надбудови мансардного поверху, які проведені без будь-яких дозвільних документів, розрахунків і проектних рішень, збільшено навантаження на конструктивні елементи частини житлового будинку, яка їй належить, що призвело до значних пошкоджень цієї частини будинку. Вказані обставини встановлені судами і підтверджені висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 листопада 2016 року, тому суди дійшли правильного висновку про задоволення її позову.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником 2/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1. Іншими співвласниками цього будинку є: ОСОБА_7 (власниця 1/2 частини будинку), ОСОБА_7 (власниця 1/10 частини будинку), ОСОБА_9 (власник 2/10 частин будинку).

Відповідачі не заперечують, що вони здійснили будівництво прибудов до власних приміщень житлового будинку та провели роботи із заміни даху.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 листопада 2016 року, призначеної ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року, роботи по влаштуванню надбудови до жилого будинку по АДРЕСА_1 виконано самочинно, без будь-якої проектної та дозвільної документації, що є грубим порушенням державних будівельних норм і може призвести до руйнування будинку.

У статті 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду також мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).

Також висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 листопада 2016 року встановлено, що через зміну відповідачами конструкції даху і збільшення її висоти, збільшилося навантаження на несучі елементи будинку, які існували до перебудови. Технічна причина значних пошкоджень будівельних конструкцій частини житлового будинку по АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_4, полягає у збільшенні на них навантаження від самочинно влаштованої надбудови і зміни конструктивної схеми даху без будь-яких розрахунків, проектних рішень і відповідних підсилень.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Знесення самочинного об'єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об'єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Таким чином, встановивши, що надбудова частини даху в житловому будинку по АДРЕСА_1 проведена відповідачами без будь-якої проектної та дозвільної документації, що є грубим порушенням державних будівельних норм і може призвести до руйнування будинку, чим порушуються права позивача, оскільки призводять до значних пошкоджень будівельних конструкцій належної їй на праві власності частини будинку, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову і зобов'язання відповідачів усунути позивачу перешкоди у користуванні її власністю, шляхом демонтажу надбудови частини даху і повернення конструкції даху у попередній стан.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк