Справа № 755/8248/18
Ухвала

"08" червня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. 318 ЦПК України за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус КМНО Яворська Наталія Вікторівна, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, в якій заявник просить встановити факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіту складеного 23.11.2012 року ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Яворською Н.В., зареєстрований в реєстрі за №7-1299.

При вивченні заяви та доданих до неї документів встановлено, що дана заява не відповідає вимогам ст. 318 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наступних причин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявник посилається на те, що у заповіті ОСОБА_7 в прізвищі ОСОБА_2 допущено помилку, у зв'язку з чим необхідне встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, для можливості здійснення ОСОБА_2 свої особистих майнових прав, а саме права на спадщину, яка була присуджена йому заповітом його батька.

З метою забезпечення реалізації ОСОБА_2 права на спадщину заявник вважає за необхідне встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - заповіт належить ОСОБА_2.

Відповідно до п. 8 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою КМ України, від 15 червня 1994 року № 419 виправлення вносяться у присутності заповідача або довірителя та застерігаються посадовою, службовою особою перед підписами заповідача або довірителя, повторюються в кінці посвідчувального напису та скріплюються підписом посадової, службової особи і печаткою установи, закладу, судновою печаткою, печаткою установи виконання покарань, слідчого ізолятора, печаткою служби експедиції, яка застосовується для посвідчення офіційних документів. Виправлення вносяться за згодою заповідача або довірителя до всіх примірників заповіту чи довіреності так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати.

В той же час, заповіт не є правовстановлюючим документом, як визначено п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а належить до одностороннього правочину, що виражає волевиявлення спадкодавця, та не відноситься до категорії тих документів, належність особі яких може встановлюватись в порядку окремого провадження, враховуючи той факт, що заповіт не належить заявнику.

Статті 15, 16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до положень ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Заявник з метою захисту прав свого малолітнього сина має право виправити формулювання вимог заяви та звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, про встановлення юридичного факту, яким визнати, що ОСОБА_2 є особою на яку складено заповіт.

Також заявник у поданій заяві не зазначає відомостей щодо звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на підтвердження вимог звернення до суду з вказаною заявою.

До заяви необхідно додати її копії у кількості заінтересованих осіб по справі.

Вищенаведені недоліки заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 318 Цивільного процесуального кодексу України, вона підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 318 Цивільного процесуального кодексу України,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус КМНО Яворська Наталія Вікторівна, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без руху з наданням строку для усунення недоліків до 21 червня 2018 року, але не більше семи днів з дня отримання копії ухвали. У разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатися не поданою і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя