АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/237/18Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/473/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Щавурська Н. Б., Загорський О. О.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 596/237/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду від 13 березня 2018 року (головуючий суддя Лисюк І.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особу такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обгрунтування позову зазначила, що разом із своїм чоловіком та двома дітьми проживає у належному їй на праві приватної власності житловому будинку, що у АДРЕСА_1. У цьому будинку зареєстрований її рідний брат ― ОСОБА_2, який більше 20 років у ньому не проживає.

Посилаючись на наведене, позивач просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом, а саме: житловим будинком, що у АДРЕСА_1.

Рішенням Гусятинського районного суду від 13 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 таким, що втратив право проживання та користування житлом - житловим будинком в АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Гусятинського районного суду №596/1795/13-ц від 31.07.2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1.Фактично у зазначеному рішенні вказано, що ОСОБА_1 успадкувала дане майно після смерті діда ОСОБА_3. В той же час, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.08.1978р. зазначений будинок придбав його батько, ОСОБА_4 і спадкоємцем його відповідно до заповіту є він. Таким чином ОСОБА_1 набула власність на вказаний житловий будинок шляхом введення в оману суду та є незаконним власником. Хоч він спадщини після смерті батька не оформив, однак, оскільки батька похоронив та був прописаний із ним на день смерті, вважає, що вступив в управління спадковим майном.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що зареєстрований у спірному житловому будинку, однак у ньому не проживає більш 25 років. Поряд із даним будинком є інший будинок за адресою АДРЕСА_2. У ньому не проживає у зв"язку відсутністю газопостачання.

Позивачка ОСОБА_1 заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно рішення Гусятинського районного суду від 31.07.2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112832376 від 05.02.2018 року ОСОБА_1 являється власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6).

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08.02.2008 року, №6 від 26.01.2018 року, №8 від 08.02.2018 року, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований, але не проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,8,9).

Стосовно до пояснень відповідача ОСОБА_2 він не проживає у даному будинку більш 25 років.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2, будучи членом сім"ї позивачки ОСОБА_1, яка є власником будинку АДРЕСА_1, у ньому не проживає без поважних причин понад один рік.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З врахуванням встановлених обставин та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач не проживає у будинку, що належить на праві власності позивачці, понад один рік без поважних причин, а відтак втратив право на користування цим житлом.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що рішення Гусятинського районного суду від 31.07.2013 року, яким за позивачкою визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 є незаконне, безпідставні, так як встановлено, що дане рішення набрало законної сили, на його підставі згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112832376 від 05.02.2018 року ОСОБА_1 являється власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.1, 390 ч.1 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Витрати понесені у зв"язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на сторони у межах сум понесених ними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.

Головуючий - Ходоровський М.В.

Судді - Загорський О.О.

Щавурська Н.Б.