АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/849/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.,

за участю секретаря: Торопенко Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суд Черкаської області від 19 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Набутівської сільської ради про компенсацію матеріальних збитків внаслідок незаконного перешкоджання роботі сертифікованих інженерів-землевпорядників та про вирішення положення спірних поворотних точок межі між земельними ділянками,

рішення постановлене під головуванням судді Свитки С.Л.

дата виготовлення повного тексту рішення не зазначено

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 про компенсацію матеріальних збитків внаслідок незаконного перешкоджання роботі сертифікованих інженерів-землевпорядників та про вирішення положення спірних поворотних точок межі між земельними ділянками, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

З однією із його земельних ділянок межує земельна ділянка, яка належить відповідачу - ОСОБА_6 Відповідач при користуванні своєю земельною ділянкою виходить за її межі, самовільно переставляє межові знаки, тому виникла необхідність у встановленні кадастровою службою в натурі меж земельних ділянок, що належать сторонам. Відповідач в добровільному порядку здійснити вказані дії відмовляється.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року зобов'язано ОСОБА_6 сприяти ОСОБА_5 у встановленню твердих меж між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

На виконання вказаного рішення між позивачем та Черкаським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою укладено договір №71225Кор00414, згідно п.1.1. виконавець бере на себе зобов'язання своїми засобами та за рахунок замовника виконати зазначені в п.1.2. договору землевпорядні роботи, замовник зобов'язується прийняти результат таких робіт (землевпорядну документацію) і оплатити виконавцеві вартість виконаних робіт. Предметом договору є виконання робіт по розробці землевпорядної документації, а саме проведення топо-геозедичних робіт в АДРЕСА_2 (2 земельні ділянки). Під час проведення обстеження відповідач чинить перешкоди у встановленні межових знаків.

Вартість робіт по вказаному договору становить 2400 грн., які оплачені позивачем, також до Соснівського відділу ДВС позивачем сплачено авансовий внесок в сумі 3200 грн.

ОСОБА_5 надав до суду уточнену позовну заяву та остаточно просив суд:

- визнати лінійні проміри меж земельних ділянок, належних відповідачу ОСОБА_6 за державними актами серія НОМЕР_1 від 16.10.2002 р. та серія НОМЕР_2 від 29.12.2008 р. недійсними в тій мірі, в якій вони протирічать лінійним промірам меж земельних ділянок, належних позивачу ОСОБА_5 за державними актами серія НОМЕР_3 від 05.04.2002 р. та серія НОМЕР_4 від 18.07.2002 р.

- стягнути з ОСОБА_6 на його користь збитки у розмірі 2 400 грн., викликаних необхідністю проведенням топографо-геодезичних робіт на його двох ділянках, зірваних 22.05.2017 року з вини відповідача, а також стягнути 3 200 грн. авансовий внесок на виконавче провадження, сплачений до Соснівського відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ в Черкаській області. Загальна сума 5 600 грн.

- стягнути з відповідача ОСОБА_6 на його користь всі судові витрати за цим позовом.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2017 року Нарбутівську сільську раду залучено у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2018 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_6 збитків у розмірі 2 400 грн., викликаних необхідністю проведення топографо-геодезичнмих робіт, зірваних 22.05.2017 року з вини відповідача та судових витрат, та стягнути з ОСОБА_6 понесені судові витрати при звернення з апеляційною скаргою, а позовну заяву передати до суду першої інстанції для повторного розгляду по суті.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги тим, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення на надав належної оцінки діям ОСОБА_6, який завадив встановити межові кілки при здійсненні топографо-геодезичнмих робіт та не виконує рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року, що спричинило понесення позивачем витрат.

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 вважає рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 березня 2018 року правильним та ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права та просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення матеріальних збитків, тому відповідно до пункту 2 частин 1 статті 176 так ст. 19 ЦПК України даний спір за ціною позову віднесений до категорії малозначних справ.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач в даному випадку неправильно обрав спосіб захисту свого порушеного права, оскільки останній самостійно намагався виконати рішення суду та не використав наданий законом механізм виконання органами ДВС судового рішення, яким по суті вирішено даний спір між сторонами у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що позивачу ОСОБА_5 на праві власності належать дві земельні ділянки, розташовані у с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, на підставі: Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення сесії Деренковецької сільської ради №2-5 від 31 травня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,4895 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5 (а.с.13) та державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки АЕР №669448 р/р 1138 від 27 березня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,5989 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер НОМЕР_6 (а.с. 12).

Суміжною земельною ділянкою із ділянкою, що належить позивачу, є належна відповідачу ОСОБА_6 земельна ділянка. У власності відповідача перебуває три земельні ділянки, права власності на які належать відповідачу на підставі: державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія №р/№3444 від 09 жовтня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,5982 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.14), державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого на підставі рішення Деренковецької сільської ради №18-6/5 від 18 грудня 2007 року , на земельну ділянку площею 0,1301 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_8 (а.с.16), державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Деренковецької сільської ради №18-6/5 від 18 грудня 2007 року , на земельну ділянку площею 0,1994 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_9 (а.с.15).

05 червня 2002 року було складено акт погодження меж землеволодіння ОСОБА_5 (а.с. 20).

Згідно акту обстеження земельних ділянок від 19.09.2016 року були встановлені тимчасові межові знаки, які погоджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 28).

ОСОБА_6 встановлені межові знаки земельних ділянок, згідно державних актів НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_7, що підтверджується актами від 19.09.2016 року про перенесення в натуру межових знаків земельної ділянки (а.с.67-69).

З висновку ст. інспектора ст. л-нт поліції від 20.10.2016 року за результатами розгляду заяви зареєстрованої в ЖСО №2514 від 22.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 звертався до Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу ГУНП України в Черкаській області про те, що ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_8 вчиняли відносно нього неправомірні дії, розгляд звернення передано до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області (а.с.21).

Як вбачається з ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 05.05.2017 року, відносно землевпорядника Деренковецької сільської ради ОСОБА_9 було розпочате кримінальне провадження № 0000015 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, згідно матеріалів якого ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є потерпілими в результаті підробки підписів в акті погодження меж землеволодіння ОСОБА_5 від 05.06.2002 р. та акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_6 від 03.04.2008 р. Дано ухвалою суду, за наслідками розгляду кримінального провадження, звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України в зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито (а.с. 22-23).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року, яке набрало законної сили 28.01.2017 року, зобов'язано ОСОБА_6 сприяти ОСОБА_5 у встановленню твердих меж між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.10-11). На підставі вказаного рішення 29.05.2017 року судом видано виконавчий лист.

20.04.2017 року між ОСОБА_5 та Черкаським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою укладено договір №71225Кор00414, згідно п.1.1. виконавець бере на себе зобов'язання своїми засобами та за рахунок замовника виконати зазначені в п.1.2. договору землевпорядні роботи, замовник зобов'язується прийняти результат таких робіт (землевпорядну документацію) і оплатити виконавцеві вартість виконаних робіт. Предметом договору є виконання робіт по розробці землевпорядної документації, а саме проведення топо-геозедичних робіт в АДРЕСА_2 (2 земельні ділянки).

Згідно п.2.1. загальна вартість робіт за договором становить 2 400 грн., які оплачені ОСОБА_5, що підтверджується квитанцією від 20.04.2017 року (а.с. 24-27, 32).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки (встановлення, відновлення меж земельної ділянки) від 22.05.2017 року, який складений комісією в складі представників Набутівської сільської ради Буркова О.В., Неделяєвої О.О., представників ДП Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою Кукли О.М., Собковича О.М., в присутності депутата сільської ради Вовчанівського В.В., землевласників ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_6 відновлення та встановлення межових знаків неможливо, оскільки ОСОБА_6 не згідна з межею ОСОБА_5 з боку р.Рось, існує накладення земельних ділянок сторін 4-6 м (а.с.29).

В свої апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що оскільки ОСОБА_6 22.05.2017 року завадила, в тому числі фізичного втручанням, завершенню топографо-геодезичних робіт по встановленню меж земельних ділянок, всупереч рішенню Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.01.2017 року, яким зобов'язано ОСОБА_6 сприяти у встановленні твердих меж між суміжними земельними ділянками, тому остання повинна відшкодувати апелянту понесені витрати на оплату проведення топографо-геодезичних робіт.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно визначив предмет спірних правовідносин а саме, ОСОБА_5 звернувшись з даним позовом фактично ставить вимоги щодо способу виконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.01.2017 року.

Чинним законодавством України передбачено, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження та є сукупністю дії визначених ЗУ «Про виконавче провадження».

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_5 до суду першої інстанції надав копію квитанції від 01.06.2017 року про сплату авансового внеску в сумі 3200 грн. (а.с.41)

Проте дане не є підтвердженням того, що позивач вчинив всіх необхідних дій для примусового виконання рішення суду, а саме, не вбачається що ОСОБА_5 звертався до органів ДВС з виконавчим листом, що був виданий на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначив, що 08.06.2017 року він звертався до ДВС в м. Черкаси, але виконавчий лист йому було повернуто без прийняття до виконання, а в Корсунь-Шевченківській ДВС не могли прийняти його виконавчий лист, оскільки всі працівники ДВС звільнилися.

Дані доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги, оскільки відсутні докази на їх підтвердження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_5 не вчинив дій для примусового виконання рішення суду шляхом звернення до органів ДВС, представники ДВС при встановленні меж земельних ділянок присутні не були, тому не підлягає до відшкодування сума вартості робіт за договором №71225Кор00414, що був укладений між ОСОБА_5 та Черкаським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою поза межами виконавчого провадження.

Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, а доводи апеляційної скарги є безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суд Черкаської області від 19 березня 2018 року залишити без задоволення, а рішення Корсунь-Шевченківського районного суд Черкаської області від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених пунктом пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.І. Ювшин