Єдиний унікальний номер судової справи: 225/2252/18
Номер провадження: 2-в/225/47/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Ткач Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, мотивуючи її тим, що рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька №262/423/14-ц від 23.07.2014 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнена заборгованість за кредитним договором № Н-А-220315621 від 27.12.2007 року у розмірі 185 627 грн. 17 коп. та судові витрати.

Згідно наявної інформації виконавчий лист з примусового виконання зазначеного рішення суду знаходився на виконанні в Пролетарському районному відділі державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. На теперішній час територія м. Донецька є тимчасово окупованою, непідконтрольною Україні. Тому, є всі підстави вважати, що виконавчий лист втрачено.

Оскільки у заявника виникла необхідність отримати рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором для подальшого його пред`явлення до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, тому заявник просить відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №262/423/14-ц, що знаходилось в провадженні Пролетарського районного суду м. Донецька.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Із змісту заяви вбачається, що в провадженні Пролетарського районного суду м. Донецька знаходилась цивільна справа №262/423/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька по цивільній справі №262/423/14-ц з ОСОБА_1 на користь ТВБВ № 10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» стягнена заборгованість за кредитним договором № Н-А-220315621 від 27.12.2007 року у розмірі 184 039 грн. 93 коп., судовий збір у сумі 1 856 грн. 27 коп.

Факт ухвалення відповідного рішення, його зміст, підтверджується копією рішення Пролетарського районного суду м. Донецька з Єдиного державного реєстру судових рішень.

При вирішенні питання про часткове відновлення втраченого судового провадження в частині ухвалення 23.07.2014 Пролетарським районним судом м. Донецька рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, судом відповідно до вимог ст. 494 ЦПК України були досліджені матеріали з втраченого судового провадження, а саме: копія повного тексту рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 23.07.2014 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Інших документів, які містилися в матеріалах втраченого судового провадження, сторони суду не надали.

Зважаючи на те, що наявні в справі про відновлення втраченого провадження в частині ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором представлені копії документів є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, доходить висновку про необхідність часткового відновлення втраченого провадження, саме в частині ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 60, 258, 259, 488, 489, 493, 494, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №262/423/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині ухвалення 23.07.2014 Пролетарським районним судом м. Донецька рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вважати установленим зміст відновленого рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 23.07.2014 по цивільній справі №262/423/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором(повний текст) в наступній редакції:

«

262/423/14-ц

2/262/420/2014

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 року Пролетарський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді Майданнікова О.І.,

при секретарі Гуревич О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Донецька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10004/043 філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 року позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10004/043 філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Пролетарське відділення №5404 м. Донецька АТ «Ощадбанк», яку згідно з Постановою Правління АТ «Державний ощадний банк України» №425 від 22 вересня 2010 року реорганізовано шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення № 10004/043 ( надалі Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Н-А-220315621, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 108 000 грн. 00коп., строком на 72 місяці з терміном кінцевого погашення не пізніше 26 грудня 2013 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних. Способом забезпечення виконання зобовязання позичальника слугувала застава згідно договору застави транспортного засобу № Н-А-220315621/1 від 27.12.2007 року.

Банком були перераховані кошти на рахунок ФОП ОСОБА_3, з цілю оплати вартості автомобілю марки SAMAND.

Позичальник з 01.11.2008 року не виконував у повному обсязі свої зобовязання перед банком, а саме: сплачував суми основного боргу не у відповідності до графіку погашення до кредитного договору.

Банком всі зобовязання за кредитним договором були виконані належним чином. Але з боку позичальника наявні численні порушення кредитного договору, зокрема: за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти); позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту в сумі 1 500 грн. та нарахованих процентів за користування ним щомісячно до останнього банківського дня кожного місяця; позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені цим договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадки неналежного виконання взяти хна себе зобовязань на першу вимогу банку сплатити штрафів санкції, передбачені кредитним договором. Але в порушення цих обовязків позичальником не сплачуються взагалі платежі та відсотки.

Крім того, своїми діями позичальник порушив вимоги ст.526 ЦК України, якою встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Станом на 20.01.2014 року заборгованість позичальника складає 184 097 грн. 30 коп., у тому числі: 97 370 грн. 42 коп. непогашена сума основної заборгованості; 17 915 грн. 98 коп. прострочені відсотки за користування кредитом; 12 339 грн. 40 коп. 3% річних , нарахованих на

суму простроченої заборгованості; 14 391 грн. 96 коп. сума боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення; 42 079 грн. 54 коп. пеня з 20.01.2011 року по 20.01.2012 року. Також банком були понесені витрати на вчинення виконавчого напису нотаріусу № 70 від 20.01.2010 року у сумі 1 587 грн. 24 коп.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 185 684 грн. 54 коп. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача надав уточнення до позовної заяви, відповідно до яких згідно з п.3.2.3 кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом, процентами чи комісійними винагородами Банк вправі здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу або скористатись своїм правом договірного списання, визначеного цим договором, тому предмет застави від 04 квітня 2014 року був реалізований ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька у примусовому порядку шляхом проведення аукціону. Кошти отримані з реалізації заставленого майна у розмірі 10 940 грн. 18 коп. були направлені Банку. На підставі чого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 185 627 грн. 17 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, позов підтримав та посилався на доводи викладені в позовній заяві, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Пролетарське відділення №5404 м. Донецька АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Н-А-220315621, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 108 000 грн. 00коп., строком на 72 місяці з терміном кінцевого погашення не пізніше 26 грудня 2013 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних (а.с.5-11).

Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261» 07 червня 2011 року проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк» відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України».

Згідно з Постановою Правління АТ «Державний ощадний банк України» №425 від 22 вересня 2010 року Пролетарське відділення №5404 м. Донецька АТ «Ощадбанк» реорганізовано шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення № 10004/043 (а.с.12-15).

На виконання вимог п.1.3. кредитного договору банком були перераховані кошти у розмірі 108 000,00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3, що підтверджується копією платіжного доручення № 86879 від 27.12.2007 року (а.с.22) з цілю оплати вартості автомобіля марки SAMAND згідно з копією рахунку-фактурою № 78 від 25.12.2007 року(а.с.23)

П.3.2.3 кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом, процентами чи комісійними винагородами Банк вправі здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави транспортних засобів або скористатись своїм правом договірного списання ,визначеного цим договором, а також в інших договорах банківського рахунку Позичальника, в тому числі з рахунків в іншій валюті в сумі, еквівалентній сумі заборгованості за цим договором. Така сума визначається Банком самостійно, виходячи з реальних умов купівлі-продажу валюти.

Крім того, встановлено, що в порядку забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між банком та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу № Н-А-220315621/1. (а.с.8).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність виконавчого напису нотаріусу, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й н звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має зясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

З копії протоколу № 0514055-1 проведення аукціону по реалізації арештованого рухомого майна, яке належить ОСОБА_1, транспортний засіб «SAMAND» модель «LX СПГ», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 було продано з торгів за суму 14 200 грн. 00 коп. (а.с.93).

Після чого виконавче провадження, яке було відкрите за виконавчим написом № 70 від 20.01.2010 року було закінчено 25.04.2014 року, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2014 року у звязку з виконанням у повному обсязі (а.с.95).

Відповідно до копії меморіального ордеру № 136823866 від 26.05.2014 року ,грошові кошти з реалізації транспортного засобу відповідача у розмірі 10 940 грн. 18 коп. було перераховано на рахунок Банку (а.с.94).

Однак, відповідачем були порушені умови кредитного договору. В наслідок чого виникла заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, яка згідно з розрахунком на 01.06.2014 року (а.с.90) складає: 97 370 грн. 42 коп. непогашена сума основної заборгованості; 6 975 грн. 80 коп. прострочені відсотки за користування кредитом; 13 387 грн. 80 коп. 3% річних , нарахованих на суму простроченої заборгованості; 24 226 грн. 37 коп. сума боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення; 42 079 грн. 54 коп. пеня з 20.01.2011 року по 20.01.2012 року.

У матеріалах справи є розрахунок пені відповідно до п.5.2. кредитного договору за період часу з 20.01.2011 року по 20.01.2012 року згідно з яким заборгованість складає 42 079,54 грн. (а.с.17,91)

Відповідно до розрахунку заборгованості з урахуванням 3% річних та індексу інфляції за кредитним договором (а.с.18) за період з грудня 2008 року по січень 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 13 387 грн. 80 коп. та 24 226 грн. 37 коп. (а.с.92).

Як вбачається з матеріалів справи на виконання вимог п.3.4.1, 6.1., 7.3. кредитного договору, п.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банк направляв позичальнику претензії № 5368 від 18.12.2008 року, № 5422 від 14.12.2009 року щодо сплати заборгованості по кредитному договору. Відповідач для погашення боргу у добровільному порядку не зявився, про причини неявки Банк не повідомив. (а.с.19-21).

Згідно із платіжним дорученням № 59830 та платіжним дорученням № 59841 від 17.12.2009 р. банком були понесені витрати на оформлення виконавчого напису № 70 від 20.01.2010 р. у сумі 1587,24 грн. відповідно до ст.ст.87-88 Закону України "Про нотаріат" та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (а.с.25).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Згідно ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому вказана норма права не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому сплата інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є невідємною частиною вимоги про сплату основного боргу, так як статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Даний висновок суду першої інстанції співпадає з правовою позицією ВСУ, яка викладена у постанові від 12 вересня 2011 року № 3-73 гс 11. Дане рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

У судовому засіданні обєктивно встановлено, що ОСОБА_1 в порушення умов договору погашення кредиту здійснював не відповідно до кредитного договору.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитними договором у розмірі 184 039 грн. 93 коп., з яких: 97 370 грн. 42 коп. непогашена сума основної заборгованості; 6 975 грн. 80 коп. прострочені відсотки за користування кредитом; 13 387 грн. 80 коп. 3% річних , нарахованих на суму простроченої заборгованості; 24 226 грн. 37 коп. сума боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення; 42 079 грн. 54 коп. пеня з 20.01.2011 року по 20.01.2012 року, а також понесені позивачем витрати на оформлення виконавчого напису № 70 від 20.01.2010 р. у сумі 1 587,24 грн.

Судовий збір в сумі 1856,27 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 527, 549, 599, 611, 625, 1054 ЦК України, п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись ст.ст. 4, 5, 26, 10, 11, 88, 152, 153, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И РІ Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10004/043 філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ТВБВ № 10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», м. Донецьк, вул. Октября, 22, на р/р № 043, , МФО 335106 заборгованість за кредитним договором № Н-А-220315621 від 27.12.2007 року у розмірі 184 039 грн. 93 коп., з яких: 97 370 грн. 42 коп. непогашена сума основної заборгованості; 6 975 грн. 80 коп. прострочені відсотки за користування кредитом; 13 387 грн. 80 коп. 3% річних , нарахованих на суму простроченої заборгованості; 24 226 грн. 37 коп. сума боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення; 42 079 грн. 54 коп. пеня з 20.01.2011 року по 20.01.2012 року, а також витрати на вчинення виконавчого напису № 70 від 20.01.2010 року у розмірі 1 587 грн. 24 коп., а разом 185 627 грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ТВБВ № 10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», м. Донецьк, вул. Октября, 22, на р/р № 043, , МФО 335106 судовий збір у розмірі 1 856 грн. 27 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Пролетарським районним судом м. Донецька за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Пролетарський районний суд м. Донецька. Апеляційна скарга на рішення суду подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.І. Майданніков»

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Г.В.Ткач