АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/5069/15-ц Головуючий в І інстанції Заболотний В.М.
Провадження №22-ц/791/535/2018 р. Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Полікарпової О.М.
суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПрушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона у складі судді Заболотного В.М. від 02 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі ПАТ «Кредобанк», Банк) звернулося до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 21.02.2007 року між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» був укладений договір кредиту №17/рж, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 28 000 доларів США на ремонт нерухомості, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту до 01.02.2014 року.

Відповідно до додаткових договорів до кредитного договору від 30.05.2008 р. та від 14.01.2010 р. збільшено строк повернення кредиту до лютого 2017 року та відсоткову ставку за користування кредитом до 15,5 % річних.

14.01.2010 року між Банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язалася відповідати в повному обсязі за виконання умов кредитного договору солідарно з позичальником.

Банк взяті на себе обов'язки по кредитному договору виконав в повному обсязі, а позичальник періодично допускав порушення своїх зобов'язань.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 05.06.2015 року утворилась заборгованість в загальній сумі 7 076,61 доларів США, що еквівалентно 148 705,85 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором 17/ж від 21.07.2007 року станом на 05.06.2015 року у розмірі 7076,61 доларів США, що еквівалентно 148 705,85 грн. та судові витрати з кожного відповідача по 743,52 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу і, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема апелянт посилається на те, що судом, в порушення норм ст.ст.74, 76 ЦПК України, на його адресу не було направлено судові повістки про слухання справи 02.02.2016 року та 23.11.2017 року, внаслідок чого він не був повідомлений належним чином про дату і час слухання справи, а тому не зміг бути присутнім в судових засіданнях з поважних причин.

Крім того зазначає, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що позивач не набув права вимоги дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, оскільки за п.п.4.9, 4.10 кредитного договору, обов'язок відповідача достроково повернути кредит та інші платежі виникає лише після отримання ним відповідної письмової вимоги Банку.

Апелянт вважає, що вказана Банком в позові сума заборгованості неправильна, оскільки після звернення позивача з позовом до суду (31.08.2015 р.) він протягом серпня-жовтня 2015 року сплатив декілька платежів за кредитним договором на загальну суму 2100 дол. США. Також Банком безпідставно нараховано йому пеню у період з червня по жовтень 2014 року, оскільки в цей період будь-яке порушення умов кредитного договору ним допущено не було.

ОСОБА_6 заочне рішення суду не оскаржувала, а тому судове рішення щодо неї апеляційним судом не переглядалось.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання боржником основних зобов'язань за умовами кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі як від боржника, так і від поручителя.

Колегія суддів в цілому погоджується з зазначеним висновком суду і вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.ст.1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а останній зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2007 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №17/рж, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 28 000 доларів США, строком до 01.02.2014 р., зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом (а.с.5).

У подальшому до кредитного договору №17/ рж від 21.02.2007 року між сторонами укладено додатковий договір №1 від 30.05.2008 року та додатковий договір без номера від 14.01.2010 року, відповідно до яких Банк збільшив відсоткову ставку за користування кредитом до 15,5 % річних та продовжив строк повернення кредиту до лютого 2017 року (а.с.6-8).

Також на забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_6 14.01.2013 року був укладений договір поруки №17/рж/S-З, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за укладеним кредитним договором (а.с.9).

Відповідно до п.4.1 кредитного договору ОСОБА_5 зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в порядку і в терміни, визначені цим договором (п.2.1, 3.9) та/або додатками до нього.

Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 338 дол. США, не пізніше останнього робочого для поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього.

Згідно п.3.3 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у п.3.2 цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п.2.1 цього договору.

За п.3.4 позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця за який нараховані проценти.

Згідно п.5.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної у п.3.2. цього договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення.

У п.3.2 кредитного договору обумовлено, що за користування кредитом позичальник сплачує Банку 15,5 % річних. У разі невиконання п. 2.3 цього договору, яким передбачено, у тому числі, й обов'язок позичальника один раз на рік надавати Банку офіційні документи про отримані ним за останні 6 місяців доходи, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється з розрахунку на 2% річних вище діючої, починаючи з 1-го числа місяця наступного за місяцем видачі кредиту та діє протягом усього строку користування кредитними коштами.

У відповідності до п.5.3 кредитного договору відсоткова ставка за кредитним договором може бути збільшена на 4% річних у разі порушення позичальником п.6.3 кредитного договору, а саме, нездійснення позичальником щорічного страхування життя.

Така зміна розміру процентів додаткового погодження сторонами не потребує.

Як вбачається із розрахунку по кредитному договору №17/рж від 21.02.2007 року заборгованість позичальника станом на 05.06.2015 р. становить 7076,61 дол. США, що еквівалентно 148 705,85 грн., з яких: 6436,38 дол. США, що еквівалентно 135 252,24 грн. заборгованість за кредитом; 99,27 дол. США, що еквівалентно 2 086,03 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 540,96 дол. США, що еквівалентно 11 367,58 грн. заборгованість по сплаті пені (а.с.10-11). На даний час відповідачем борг по кредитному договору повернуто частково.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 р., при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

За умовами п.4.9 додаткового договору Банк у випадках, передбачених п.2.9 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог Банку, оскільки встановлені судом обставини підтверджують, що підставою для стягнення заборгованості в примусовому порядку з позичальника, а також в солідарному порядку з поручителя стало неналежне виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором. Банк на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості за кредитним договором як від боржника, так і від поручителя.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта відносно того, що у нього не виник обов'язок дострокового погашення кредитної заборгованості, оскільки Банком не було пред'явлено до нього досудову письмову вимогу щодо повернення кредиту, процентів комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором. Пункт 4.9 кредитного договору, на який посилається апелянт, не містить для Банку обмежень права звернення до суду і ставить це право в залежність від направленої позичальнику вимоги, а лише покладає на Банк обов'язок повідомити позичальника про прийняте ним рішення відносно дострокового повернення всіх кредитних коштів разом з нарахуваннями на них.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У такому випадку звернення до суду з позовною заявою прирівнюється до направлення сформованої письмової вимоги, а тому виникає обов'язок позичальника у достроковому поверненні кредитної заборгованості. Саме по собі не направлення позичальнику досудової письмової вимоги не звільняє його від наслідків порушення ним умов кредитного договору, оскільки він не був позбавлений можливості усунути допущені порушення після звернення позивача до суду.

Посилання ОСОБА_5 на той факт, що ним, після звернення позивача з позовом до суду, протягом 2015 року було здійснено декілька платежів за кредитним договором на загальну суму 2100 дол. США., що не було враховано судом першої інстанції при визначенні розміру боргу, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу, який утворився станом на червень 2015 року. Ця обставина ніяким чином не порушує права апелянта, так як внесені ним після звернення Банку з позовом до суду платежі мають бути враховані під час виконання рішення суду.

Перевіряючи доводи апелянта щодо допущених Банком порушень вимог кредитного договору та ЦК України при нарахуванні пені за період з 06.06.2014 р. по 05.06.2015 р., колегія суддів погоджується з тим, що у період у Банку не було підстав для нарахування позичальнику пені.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки позичальником не допускались порушення умов договору щодо повернення кредитної заборгованості з червня по жовтень 2014 року, що підтверджується розрахунком Банку, підстав для нарахування йому пені у зазначений період немає.

З огляду на викладене сума нарахованої Банком пені підлягає зменшенню з 540,96 дол. США до 352,11 дол. США, що тягне за собою зменшення загальної суми стягнутого судом боргу з 7076,61 дол. США до 6887,76 дол. США, що по курсу 21.07 складає 144711, 84 грн., замість визначеної судом суми 148705, 85 грн.

В частині збільшеної на 4% процентної ставки, за якою нараховувалась Банком пеня, колегія суддів з таким розрахунком погоджується, оскільки ОСОБА_5 були допущені порушення п.2.3, 6.3 кредитного договору, які він визнає і які, в свою чергу, передбачають збільшення процентної ставки без погодження сторін.

Посилання апелянта на неналежне його повідомлення про дату і час слухання його справи, внаслідок чого він був позбавлений можливості бути присутнім у двох судових засіданнях колегія суддів до уваги не приймає, оскільки останній, у встановленому законом порядку повідомлявся судом першої інстанції про дні та час розгляду справи.

Згідно поштових конвертів з повідомленнями, які направлялися ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що вони повернулися на адресу суду в зв'язку з закінченням строку зберігання, оскільки на них зазначена неправильна адреса відповідача (місце проживання відповідача - АДРЕСА_2) (а.с.17-18; 22-23;33-34; 56-57).

Разом з тим в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про отримання ОСОБА_5 судової повістки, дві заяви ОСОБА_5 про перенесення слухання справи, заперечення ОСОБА_5 на позовну заяву, довідковий лист про слухання справи (а.с.40; 41; 45, 49-50; 52), які свідчать про обізнаність скаржника про розгляд його справи судом першої інстанції.

Також судом було розміщено оголошення у газеті «Наддніпрянська правда» №3 від 15.01.2016 року про розгляд вказаної справи 20.01.2016 р. о 09.00 год. та про виклик відповідачів в судове засідання (а.с.67).

За таких обставин факт неотримання апелянтом судових повісток на деякі судові засідання, на думку колегії суддів, не може бути підставою для скасування законного рішення суду.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги, крім тих, що стосуються періоду нарахування пені, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню. Рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої судом суми боргу.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 лютого 2016 року змінити, зменшивши суму стягнутого боргу з 7076,61 доларів США до 6887,76 доларів США, що еквівалентно 144711,84 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 15 травня 2018 року.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Суддя О.М. Полікарпова