Справа № 456/2848/17 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/7226/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про захист прав споживача,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в якому просить визнати недійсним акт про порушення № Ст.112 від 19.12.2016 року, який складений Стрийським відділенням ПАТ «Львівгаз».

В обгрунтування позову посилається на те, що Стрийським відділенням ПАТ «Львівгаз» складений акт про порушення кодексу газорозподільних систем, а саме відмова від встановлення індивідуального вузла обліку газу за кошти ПАТ «Львівгаз» згідно п.5 глави 1 розділу Х Кодексу ГРС. Стверджує, що згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС в редакції на 29.08.2017 року: у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою наведеною в додатку 11 до цього Кодексу. У главі 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем зазначений вичерпний перелік порушень, у разі виявлення яких складається акт про порушення за формою наведеною в додатку 11 цього Кодексу, серед якого не передбачено такого порушення як відмова від встановлення індивідуального вузла обліку газу.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що суд не з'ясував обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення. Посилається на те, що акт від 19.12.2016 року складений з порушенням глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, що є підставою для задоволення позову про визнання його недійсним у спосіб, який визначений ст.16 ч.2 п.2 ЦК України та з підстав визначених ст.215 ч.1 і ст.203 ч.1 ЦК України. Висновок суду про те, що даний акт є лише фіксацією порушення, який не встановлює для позивача будь-яких обов'язків є помилковим, оскільки в акті встановлено, що споживачу необхідно забезпечити доступ до приміщення для встановлення комерційного вузла обліку газу. Вважає, що суд вийшов за межі предмету доказування, зазначивши, що акт складено за участю споживача ОСОБА_2, проте, зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки такий складений без участі споживача, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2 та запереченнями на позов ПАТ «Львівгаз». Просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Сторони у справі в судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Частиною 2 ст.372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини справи.

19.12.2016 року головним інженером Стрийського відділення ПАТ "Львівгаз" Стадник І.С., інженером обліку Миськів Ю.П., старшим контролером Ковшан М.М. з участю споживача ОСОБА_2. складено акт про відмову від встановлення індивідуального вузла обліку газу за кошти ПАТ «Львівгаз» згідно п.5 глави 1 розділу Х кодексу ГРС за адресою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даним актом позивач звернувся з позовом про визнання його недійсним.

Відмовляючи в задоволенні прозову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний акт є лише фіксацією порушення вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу" та Кодексу газорозподільчих систем, а тому не встановлює для позивача будь-яких обов'язків Крім цього, визнання недійсним такого акту, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до п.5 глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, для визначення об'єму спожитого (розподіленого) природного газу по об'єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку,визначеному розділом VІ цього Кодексу.

У ст.1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»(далі Закон) зазначено, що комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) це визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу.

Статтею 2 Закону передбачено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку.

З метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу.

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що:

-здійснюють розподіл природного газу на відповідній території;

-отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу(ст.4 Закону).

Відповідно до ст.5 Закону у разі відмови населення від встановлення суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується:

-комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року;

-для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року;

-тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року.

Суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані:

1) забезпечити встановлення лічильників газу:

а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується:

комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року;

для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року;

тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (ст.6 Закону).

Отже, оскаржуваний акт складено відповідачем в межах своє компетенції з дотриманням визначеної законодавством процедури, для встановлення у подальшому відсутності вини у невиконанні визначених законом обов'язків; не суперечить вимогам Законів, яким регулюються спірні правовідносини та не порушує охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Посилання скаржника на те, що акт складений з порушенням глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, що є підставою для задоволення позову про визнання його недійсним у спосіб, який визначений ст.16 ч.2 п.2 ЦК України та з підстав визначених ст.215 ч.1 і ст.203 ч.1 ЦК України є безпідставним, оскільки розділом ХІ передбачений Порядок перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об'ємів природного газу у разі виявлення порушень вимог цього Кодексу, що не стосується розділу Х, яким встановлені Особливості приладового обліку природного газу. Статтею 215 ЦК передбачені підстави недійсності правочину, однак спірний акт не є правочином в розумінні частини 1 ст.202 ЦПК України, а відтак підстав для застосування ст.ст.203,215 ЦК України у суду не має.

Враховуючи наведене, висновок суду про те, що оскаржуваним актом жодні права позивача не порушені та не встановлюють для нього будь-яких обов'язків є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам матеріального права, судове рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, а тому підстав для скасування рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота