АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2805/18 Справа № 179/53/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди заподіяної пожежею,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником житлового будинку №62 по вул. Луговій (Ілліча) в с. Іванівка Магдалинівського району Дніпропетровської області. За даною адресою на городі біля дому позивачем за власні кошти було закладено яблуневий сад в кількості більш ніж 700 дерев та більше 100 кущів смородини. По сусідству із позивачем, через будинок, за адресою: вул. Лугова (Ілліча), буд. 66 проживає сусід - ОСОБА_3 11 серпня 2016 року, приблизно з 09:00 годині, відповідач почав палити стерню, після збору урожаю зернових на своєму городі і внаслідок порушення відповідачем вимог протипожежної безпеки вогонь з двору та городу відповідача перекинувся на сад позивача, внаслідок чого протягом дня - сад було знищено вогнем. Для визначення розміру шкоди, позивач звернулась до експерта, яким було складено локальний кошторис на будівельні роботи на відновлювальні роботи по корчуванню залишків яблунь та насадженню нового саду з урахуванням вартості саджанців відповідного віку і відповідно до цього кошторису розмір шкоди становить 284031,08 грн.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 завдані в результаті пожежі збитки в розмірі 284031,08 грн.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_3 в своєму відзиві на вказану апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

ОСОБА_4 ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 20 квітня 2010 року в ТОВ «Плодорозсадник» було придбано: яблуню в кількості 600 шт. та смородину 100 шт. на загальну суму 12500,00 грн., згідно накладної №25.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року по праву спадкування за заповітом, після ОСОБА_6, померлої 14 квітня 2012 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок по вул. Луговій (Ілліча), 62, в с. Іванівка Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Земельна ділянка по вул. Луговій (Ілліча), 62, в с. Іванівка Магдалинівського району Дніпропетровської області належить померлій ОСОБА_7, згідно довідки Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

11 серпня 2016 року близько 12:00 год. на вказаній земельній ділянці сталося загоряння саду, внаслідок спалення ОСОБА_3 залишків рослин. Вказане загоряння ліквідовувалося відповідачем, згідно його пояснень наданих слідчому Магдалинівського ВП Новомосковського ГУНП.

Висновком про наслідки перевірки інформації від 16 серпня 2016 року складеного інспектором Магдалинівського ВП Новомосковського ГУНП встановлено, що пошкодження дерев було вчинено внаслідок необережного поводження з вогнем ОСОБА_3, який під час опитування повідомив про те, що він спалював неподалік саду стерню. Коли він підпалив стерню, за вогнем не дивився.

Локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1, який було складено 23.10.2017 року експертом ОСОБА_8 визначено, що на відновлювальні роботи по корчуванню залишків яблунь та насадженню нового саду з урахуванням вартості саджанців відповідного віку необхідно витратити кошти в розмірі 284031,08 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, у звязку із чим неможливо встановити її належність та межі, а також належність багаторічних насаджень саме позивачеві.

ОСОБА_4 постійної комісії з питань земельних відносин та захисту навколишнього середовища Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року, складеного за клопотанням ОСОБА_5 щодо обстеження присадибної земельної ділянки на якій знаходиться яблуневий сад по вул. Луговій, 62, в с. Іванівка Магдалинівського району Дніпропетровської області встановлено, що всі дерева у кількості 625 шт. пошкоджені вогнем, а саме спалені гілки та листя дерев, підгоріла кора дерев. На момент складання ОСОБА_4 дерева «ознак життя» не проявляли.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду доказу на підтвердження наявності вини відповідача у виникненні пожежі, яка сталася 11 серпня 2016 року, а також завдання саме її майну (яблуневим деревам) шкоди, тобто не доведено обставину, на яку посилалася позивач як на підставу своїх вимог.

В своїй апеляційній скарзі на підтвердження факту права власності на яблуневі дерева ОСОБА_2 посилається на накладну №25 від 20 квітня 2010 року, яка підтверджує придбання представником позивача за довіреністю ОСОБА_5 яблунь у кількості 600 дерев.

Також, апелянт зазначає, що ОСОБА_5 є її матір'ю та тривалий час на підставі довіреності представляє інтереси позивача в усіх справах, в тому числі щодо придбання та висадки спірних дерев.

Однак, колегія судів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки яблуневі дерева були придбані матір'ю позивача, а довіреність на яку посилається ОСОБА_2 не передбачає надання повноважень саме на здійснення закупівлі зелених насаджень та висадки їх в саду.

Окрім цього, апелянтом не було надано достовірних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження того, яку кількість із придбаних дерев було знищено під час пожежі, їх стан, ступінь розвитку та вартість на момент пожежі.

Накладна №25 від 20 квітня 2010 року свідчить лише про купівлю садженців матір'ю позивача, а не їх кінцеву вартість і належність ОСОБА_2, як її власності.

Водночас, Акт сільської ради, про який також зазначає апелянт, не містить достеменних даних (вказана лише ймовірна причина) про причини пожежі та не встановлює винних осіб, що є необхідною умовою при покладенні відповідальності на певну особу.

Питання щодо призначення відповідної судової експертизи для встановлення перелічених вище фактів ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції позивачем не заявлялось.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_9