АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7168/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м. Київ

Справа № 757/27172/18-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

позивач - ОСОБА_5

позивач - ОСОБА_3

відповідач - Державна казначейська служба України

відповідач - Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України

відповідач - Міністерство Оборони України

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, як представника ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3,

на ухвалу Печерського районного суду м.Києва про направлення справи за підсудністю, постановлену 11 червня 2018 року суддею Остапчук Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України про виплату компенсації за мобілізоване (примусове відчужене) майно та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України про стягнення виплати компенсації за мобілізоване (примусове відчужене) майно та виплату матеріальної та моральної шкоди передано за підсудністю до Мар'їнського районного суду Донецької області.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, адвокат ОСОБА_4, - представник ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вважає, що суд безпідставно зазначив в ухвалі, що спір виник з приводу нерухомого майна, оскільки предметом спору євиплата компенсації за мобілізоване військовослужбовцями майно, а також відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної позивачам внаслідок вчинення крадіжки їх майна (кримінального правопорушення, про що 17 липня 2015 року внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0001165).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 3 серпня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Мар'їнського районного суду Донецької області, суд першої інстанції виходив із того, що предметом позову є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 гай, місто Мар'їнка, Донецької області, а тому дійшов висновку, що справа підлягає розгляду за місцезнаходженням майна за правилами виключної підсудності, відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, та не підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За загальним правилом підсудності, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.17 ст. 28 ЦПК України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб ( в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв'язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред'являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Частиною 16 ст. 28 ЦПК України визначено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК України 2004 року) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Пунктом 42 цієї ж постанови судам роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України 2004 року). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається що позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, Міністерства оборони України на їх користь в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 2 390 650, 79 грн. та моральної шкоди 600 000 грн. Зазначили, що шкода завдана їм внаслідок мобілізації майна (примусового відчуження) та скоєння злочинів військовослужбовцями Збройних Сил України .

Позивачі вважали, що їх родині спричинено майнову та моральну шкоду внаслідок скоєння злочинів і пред'явлений позов не є спором, що виник з приводу нерухомого майна.

При цьому словосполучення «з приводу» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, в яких об'єктом спірного матеріального правовідношення є нерухоме майно.

Отже, оскільки в даному випадку відсутні підстави вважати, що позов виник із приводу нерухомого майна, право вбору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна дана справа, належить саме позивачу.

Передаючи позовну заяву за підсудністю до Мар'їнського районного суду Донецької області, суд першої інстанції належним чином не перевірив позовні вимоги, не врахував вимоги ч.17 ст.28 ЦПК України, а тому дійшов передчасного висновку про застосування правил про виключну підсудність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-382, 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, як представника ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 11 червня 2018 року про передачу справи за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України про стягнення виплату компенсації за мобілізоване (примусове відчужене) майно та стягнення матеріальної та моральної шкоди - за підсудністю до Мар'їнський районного суду Донецької області - скасувати, направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.С. Стрижеус