Справа № 305/984/17
Провадження по справі 2-о/305/2/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2018 року. Рахівський районний суд Закарпатськоїх області в складі:

головуючого - судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання - Орос С.Ю.

представників заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахові цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Тячівське об'єдане управління Пенсійного фонду України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, яку обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року на окупованій території України померла його мати - ОСОБА_4. Після смерті матері його дружина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як особа, яка народилася та має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 звернулася до Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо отримання допомоги на поховання, оскільки на той момент він перебував на окупованій території і не мав фізичної можливості особисто звернутися із такою заявою, однак їй було відмовлено та повідомлено, що відповідно до даних в центральній базі отримувачів пенсії на обліку в органах Пенсійного фонду України не перебуває ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Водночас було встановлено, що на обліку перебуває громадянка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. У свідоцтві про смерть та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання зазначено ОСОБА_4, у зв'язку з чим неможливо встановити факт смерті ОСОБА_6, яка перебуває на обліку в УПФ України в м.Артемівськ та Артемівському районі. Рішенням Рахівського районного суду від 09.06.2017 року встановлено факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, вказавши датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року, місцем смерті смт.Біле, Лутугинського району, Луганської області. Всі інші правовстановлюючі документи видані на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Водночас у його свідоцтві про народження, його мати значиться як ОСОБА_4. При видачі паспорта громадянки України 31 листопада 1999 року було допущено помилку в написанні прізвища матері, а саме, замість ОСОБА_4 вказано ОСОБА_6. Так, на облік в УПФ в м.Артемівськ та Артемівському районі, згідно з паспортними даними його маму внесли як ОСОБА_6, що на думку заявника являється помилкою. У зв'язку зі смертю матері виправити вказану помилку не можливо, тому просить встановити юридичний факт перебування на обліку в УПФУ в м.Артемівськ та Артемівському районі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року згідно з свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 та значилась на обліку як ОСОБА_6.

Представник заявника ОСОБА_1 11.12.2017 року подав суду заяву про додаткове обґрунтування та уточнення вимог, в якій зазначив, що в ході розгляду даної справи представником заінтересованої особи ОСОБА_7 додано до матеріалів справи Витяг із Центральної бази даних одержувачів пенсії Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України по УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі станом на вересень 2017 року, в якому містяться відомості, що не були відомі заявнику при подачі даної заяви до суду. Зокрема, в цьому витязі містяться персоніфіковані дані особи, які стосуються лише тієї особи, відносно якої слід встановити юридичний факт, зокрема паспорт та ідентифікаційний номер платника податків. У зв'язку з наведеним просить встановити юридичний факт перебування на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в місті Артемівську та Артемівському районі Донецької області громадянки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, видане 13 червня 2017 року Рухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, відомості відносно якої внесені до Центральної бази даних одержувачів пенсій, як про «ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2».

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених у заяві та просять такі задовольнити.

Представник заінтересованої особи Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, заступник начальника управління ОСОБА_8 надав суду заяву про розгляд заяви без участі їхнього представника зазначивши при цьому, що управління заперечує щодо задоволення заяви та просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до такого висновку.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 13 червня 2017 року, виданим Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, громадянка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у селищі міського типу Біле, Лутугинського району Луганської області.

Видачі вказаного свідоцтва передувало рішення Рахівського районного суду по справі 305/889/17 за заявою ОСОБА_9 в інтересах заявника ОСОБА_3 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Оглянувши зазначену справу суд встановив, що заявник звертався із зазначеною заявою, оскільки мав намір реалізувати свої спадкові права, зазначаючи при цьому що на окупованій території Луганської області померла його мати, саме ОСОБА_4, отже просив встановити факт смерті останньої. На підставі доказів, наданих заявником, заяву було задоволено та встановлено факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, вказавши датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року, місцем смерті смт.Біле, Лутугинського району, Луганської області. Слід зазначити, що до заяви ОСОБА_3 копію паспорта його матері, на яку зараз посилається, суду не додавав.

На даний час ОСОБА_3 має намір отримати допомогу на поховання матері, ОСОБА_4, зазначаючи при цьому, що остання не значиться на обліку в Пенсійному фонді України, однак вважає, що відомості про неї до реєстру внесені як про ОСОБА_6, у зв'язку з чим просить встановити такий факт.

Главою 5 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до пункту 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За положеннями ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, на відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв'язок із певним суб'єктивним матеріальним правом.

Таким чином, на думку суду, сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що у ньому відсутній спір про право, об'єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявником своїх суб'єктивних прав.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», у разі смерті пенсіонера, особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Згідно з п. 5.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, заяву про виплату допомоги на поховання та довідку про смерть пенсіонера або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

З витягу з Центральної бази даних одержувачів пенсій від 13.06.2017 року слідує, що на обліку Пенсійного фонду України значиться ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканка АДРЕСА_2, Донецької області. Дата останнього нарахування 04.03.2016 року.

У той же час суд своїм рішенням від 09.06.2017 року, на яке посилався заявник та яке було ухвалене відповідно до ст.13 ЦПК України на підставі його ж особистої заяви й доказів, наданих ОСОБА_3, встановив факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла у смт.Біле, Лутугинського району, Луганської області. Про те, що вказана громадянка проживала у АДРЕСА_3 вказує й будинкова книга, яка міститься у матеріалах даної справи. Інших даних (доказів) щодо місця проживання ОСОБА_4, у тому числі й за адресою АДРЕСА_2, Донецької області, суду не надано.

За таких обставин даних про те, що громадянка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відомості про яку значаться в Центральній базі даних одержувачів пенсій, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року в суду немає.

З поданих представником заінтересованої особи заперечень, вбачається, що заінтересована особа заперечує проти встановлення юридичного факту, який просить встановити заявник внаслідок чого виникає спір про право.

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, що було затверджене Постановою Правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014 року, визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб. З метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки. Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною третьою статті 20 Закону та частиною третьою статті 21 Закону України "Про загальнообов'язковедержавне пенсійне страхування". До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, у тому числі: відомості електронних пенсійних справ, включаючи інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи; інформація про членів сім'ї застрахованої особи, які знаходяться на її утриманні, та її дітей. Інформація з Реєстру застрахованих осіб містить актуальні на дату та час її формування відомості, що обробляються в Реєстрі, або відомості про відсутність інформації за визначеними параметрами пошуку. Облікова картка застрахованої особи зберігається в Пенсійному фонді України протягом усього життя особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових та/або електронних носіях за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперового та електронного документів.

Отже, з вказаного Положення слідує, що на одну фізичну особу в Реєстрі застрахованих осіб створюється одна облікова картка на підставі її особистих даних, зокрема паспорта та ідентифікаційного номера платника податків, яка зберігається в Пенсійному фонді України, що унеможливлює подвійну реєстрацію однієї й тієї ж фізичної особи.

Таким чином, відсутність встановленого законом порядку підтвердження належності індивідуальних відомостей про застраховану особу на інше прізвище, ім`я та по-батькові з тим же ідентифікаційним номером в системі Пенсійного фонду України унеможливлюють розгляд справи у порядку окремого провадження.

Крім того, заявник у заяві зазначає, що при видачі паспорта громадянина 31 листопада 1999 року серії НОМЕР_5, через неправильний переклад з російської на українську мову, було допущено помилку в прізвищі його матері, а саме замість ОСОБА_4 вказано ОСОБА_6. Заявником суду було надано ксерокопію паспорта, з якої вбачається, що дата видачі паспорта 31 листопада 1999 року, як про це зазначено й у заяві ОСОБА_3, що взагалі ставить під сумнів його справжність, адже у листопаді місяці є лише 30 днів, а отже видача його 31 листопада є неможливою.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Також, відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку наявний спір про право, що є безумовною підставою для залишення заяви без розгляду з можливістю подальшого вирішення спору між сторонами у порядку позовного провадження.

На підставі наведеного, керуючись 12, 13, 76, 81, 83, 89, 260, 261, 293, 294, 315, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Тячівське об'єдане управління Пенсійного фонду України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз'яснити заявнику його право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Судовий збір, сплачений при подачі заяви залишити за заяником.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 02.07.2018 року.

Суддя: В.Е. Ємчук