РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 13.07.2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким кредитор зобовязується надати позичальнику позику, а останній зобовязується повернути її у встановлений термін, підтвердженням чого є розписка написана відповідачем. Згідно власноруч написаної розписки ОСОБА_2 взяв і зобовязувався повернути йому суму еквівалентну 8500 доларів США. Він свої обовязки виконав в повному обсязі, про що свідчить зазначений документ, який за наслідком передачі ним грошей відповідач йому надав. З метою врегулювання повернення боргу мирним шляхом, він намагався звязатись з відповідачем по телефону, який його запевнив про вирішення цього питання найближчим часом, підтверджуючи свою заборгованість. Проте зустріч та повернення коштів так і не відбулось, а тоді відповідач почав ухилятися від їх спілкування, не беручи слухавку. Тому ним 30.11.2016 року було надіслано відповідачу за адресою його реєстрації цінний лист про повернення грошових коштів в розмірі 8500 доларів США, еквівалент яких на дату написання вимоги становив 217591,50 грн.. Даний лист відповідач не отримав, в звязку з чим його було повернуто Укрпоштою через закінчення терміну зберігання. Згодом 16.01.2017 року ним знову було направлено відповідачу рекомендований лист з повідомленням та описом вкладення вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 8500 доларів США, еквівалент яких на дату написання вимоги становив 235186,50 грн., однак вже за місцем роботи відповідача. Відповідач мав повернути борг до 23.02.2017 року (вимогу отримав 23.01.2017 року), проте зобовязання не виконав у зазначений строк, тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на його користь за договором позики від 13.07.2011 року 235186,50 грн. (8500 доларів США) та судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, суду пояснив, що 13.07.2011 року він позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 8500 доларів США, строк повернення вказано не було, але домовились, що до предявлення вимоги про повернення коштів. Після предявлення ним вимоги відповідач коштів не повернув, тому просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 зобовязався віддати ОСОБА_3 суму еквівалентну 8500 доларів США.

Факт отримання грошових коштів ОСОБА_2 підтверджується письмовою розпискою від 13.07.2011 року.

30.11.2016 року ОСОБА_1 направив на адресу місця реєстрації ОСОБА_2 заяву-вимогу про повернення грошових коштів протягом тридцяти днів з дня отримання вказаної вимоги.

16.01.2017 року ОСОБА_1 направив на адресу місця роботи ОСОБА_2 заяву-вимогу про повернення грошових коштів протягом тридцяти днів з дня отримання вказаної вимоги. Вказана вимога була отримана 23.01.2017 року «Гордієнко».

На теперішній час, незважаючи на закінчення строку повернення боргу за договором позики від 13.07.2011 року та після звернення до суду з позовом про стягнення коштів в грудні 2017 року, ОСОБА_2 не повернув позивачу кошти.

Вказані обставини підтверджуються: розпискою від 13.07.2011 року; заявами вимогами від 30.11.2016 року, 16.01.2017 року, поштовою квитанцією про відправлення листа; описом рекомендованого листа з повідомленням від 16.01.2017 року.

Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 ч.2 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України.

Частиною третьою статті 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 « Про судове рішення у цивільній справі » згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 13.07.2011 року в сумі 223550грн, що еквівалентно станом на 27.03.2018 року 8500 доларів США по курсу НБУ 26,30 грн. за 1 долар США. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2235,45 грн. (235186,50/100=2351,86; 223550/2351,86=95,05%; 2351,87/100х95,05=2235,45)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.192, 526, 530, 533, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя 29000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН: НОМЕР_1, жителя 29000, АДРЕСА_2) заборгованість за договором позики від 13.07.2011 року в сумі 223550грн, що еквівалентно станом на 27.03.2018 року 8500 доларів США.

В задоволенні решти позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя 29000, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН: НОМЕР_1, жителя 29000, АДРЕСА_2) судовий збір в розмірі 2235,45 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексу рішення 04.04.2018 року.

Суддя: