Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 621/2805/15-ц

провадження № 61-513 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області у складі судді Овдієнка В. В. від 19 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С., від 16 листопада 2017 року

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 2012 року по АДРЕСА_1 виникла пожежа з вини ОСОБА_5, вогнем знищено приміщення літньої кухні, гаражу, сараю, автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1, чим завдано їй майнову шкоду у розмірі 93 832 грн. За даним фактом 13 серпня 2015 року слідчим Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке 21 жовтня 2015 року було закрито у зв'язку з відсутністю в діях відповідача складу злочину.

1 березня 2015 року у вечірній час по АДРЕСА_2 ОСОБА_5 спалила стіг сіна вагою 2 т, що їй належав, чим їй завдано шкоду у розмірі 3 700 грн. За даним фактом 2 березня 2015 року слідчим Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке було закрито 30 червня 2015 року у зв'язку з відсутністю в діях відповідача складу злочину.

Крім того, 1 березня 2015 року відповідач ще скоїла підпал її сіна.

Вказувала на те, що ОСОБА_5 викрита в умисному знищенні чужого майна шляхом підпалу.

ОСОБА_4 зазначала, що вказаними діями відповідача їй було завдано майнову шкоду у розмірі 97 532 грн та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн, яку вона просила стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності ОСОБА_4 того, що майнова шкода, а також пов'язана з нею моральна шкода, завдана саме ОСОБА_5

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вину у спричиненні позивачці шкоди саме ОСОБА_5

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами безпідставно відмовлено їй у задоволенні позову, оскільки вина ОСОБА_5 встановлена постановами старшого слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області про закриття кримінальних проваджень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що актом про пожежу інспектора Зміївського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області встановлено, що 13 листопада 2012 року по АДРЕСА_1 сталася пожежа, вогнем знищено приміщення літньої кухні, гаражу, сараю, автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1, інше майно ОСОБА_4

Звітом інспектора Зміївського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області встановлено, що 1 березня 2015 року у вечірній час по АДРЕСА_2 стався підпал стогу сіна вагою 2 т, що належить ОСОБА_4

Постановами старшого слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області закриті кримінальні провадження у справі щодо заяв ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_5 вищевказаних пожеж 1 березня 2015 року та 13 листопада 2012 року по АДРЕСА_2, у зв'язку з відсутністю в діях відповідачки складу злочину.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки позивачка не довела належними та допустимими доказами, що шкода спричинена їй саме з вини ОСОБА_5

Доводи ОСОБА_4 про те, що вина ОСОБА_5 встановлена постановами слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області про закриття кримінальних проваджень від 21 жовтня та 30 червня 2015 року, висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта