Справа № 464/5885/17 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/7492/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

06.09.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 року. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, у їх вихованні та розвитку, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, вказувала на наявність у відповідача нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 та відсутність осіб, які б перебували на його утримання. Враховуючи обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, з метою забезпечення гармонійного розвитку дітей, просила стягувати з відповідача аліменти на їх утримання.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4, та ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2017р. і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що обов»язок щодо утримання дітей ним виконується добровільно та належним чином. Звертає увагу суду на те, що позивач на власні потреби та потреби дітей використовує кошти, отримані від продажу спільного сумісного майна подружжя - двохкімнатної квартири та автомобіля, а тому вважає, що розмір його частка від продажу вказаного майна є аліментами на утримання дітей. Зазначає, що районним судом в оскаржуваному рішенні вказано, що згідно довідки ЛКП «Хуторівка» від 23.08.2017 року діти проживають з матір»ю. Однак, у відповідній довідці вказано лише про реєстрацію місця проживання з ОСОБА_3 сина ОСОБА_4. Місце проживання доньки ОСОБА_5 підтверджено актом, однак такий у матеріалах відсутній. Зазначає, що провадження у справі районним судом відкрито з порушенням положень п.4 ч.1ст. 96 та п.6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, оскільки вирішено у позовному провадженні вимоги, які повинні розглядатися виключно у спосіб видачі судового наказу. Зокрема, позивач звернулася до суду із вимогами про стягнення аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника, хоч позов з такими вимогами міг бути поданий до суду тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу (ч.3 ст. 118 ЦПК України).

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин відповідач має сплачувати аліменти на користь матері дитини на утримання дитини до її повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року до 1 грудня 2017 року встановлено в розмірі 1777 гривень, з 1 грудня 2017 року - 1860 грн.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 8).

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 28.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 5201 від 23.08.2017 року, виданою ЛКП «Хуторівка».

Встановлено судом, що ОСОБА_2 07.11.2017 року прийнятий на роботу в ТОВ «Антарес-2016» у відділ постачання та складське господарство різноробочим з окладом 3200 грн., що підтверджується наказом про прийняття на роботу №180кВ від 06.11.2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів ОСОБА_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.09.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, районний суд вірно виходив з того, що відповідач має постійне місце праці, не має інших осіб на утриманні, повинен нести витрати на утримання неповнолітніх дітей у спосіб, визначений матір»ю (стягнення аліментів), та такий є необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дітей, забезпечення якого є обов»язком обох батьків.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам по справі в їх сукупності та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.03.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.