АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/647/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначала, що з червня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2010 року розірвано. За час перебування в шлюбі за спільні кошти сторонами було придбано, зокрема, автомобіль «Хюндай», вартістю 148600,00 грн. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за відповідачем право власності на вказаний автомобіль та стягнуто з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості її частки в автомобілі у розмірі 61 500 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який направлено на виконання до ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва. Постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки боргу у розмірі 61 500 грн., надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 04 лютого 2014 року. Проте, відповідач у добровільному порядку рішення суду не виконав, станом на дату пред'явлення позову до суду борг не погасив та всіляко намагається уникнути виконання рішення суду.

Не погоджуючись з таким позовом, ОСОБА_3 звернувся в суд з зустрічним позовом про стягнення коштів, посилаючись при цьому на те, що заявлені вимоги позивачкою ОСОБА_1 свідчать про визнання нею збільшення вартості майна, що було набуто сторонами за час перебування в шлюбі. Таким чином, сукупна вартість автомобіля повинна бути збільшена на 99 873 грн. 70 коп., частка ОСОБА_3 в якому відповідно складає 49 936 грн. 85 коп., вказану суму просив стягнути на його користь.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у задоволенні основного та зустрічного позовів - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні її первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В решті рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні основного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2013р. у справі №2/756/9/13 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у вказаному автомобілі у розмірі 61 500,00 грн. (а.с. 57-63).

На підставі вказаного рішення суду 29 листопада 2013 року видано виконавчий лист №2/756/9/13 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 61 500,00 грн., який було пред'явлено на виконання до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві.

Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 28 січня 2014 року було відкрито виконавче провадження №ВП41697597 і надано ОСОБА_3 строк до 04 лютого 2014 року для добровільного виконання рішення суду. Проте, останнім в добровільному порядку рішення суду виконано не було.

05 червня 2015 року ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

11 вересня 2015 року ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 61 500 грн.

Постановою державного виконавця Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві від 29.08.2017 р. виконавчий лист №2/756/9/13 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Встановлено, що на час розгляду справи рішення суду від 06.06.2013 р. не виконано.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Звертаючись до суду з первісним позовом позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь суму інфляційних втрат у розмірі 58 301,84 грн. та три проценти річних за прострочення виконання зобов'язань у сумі 6 073,90 грн. в зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 грошового зобов'язання, що виникло на підставі судового рішення про стягнення з нього грошової компенсації у розмірі 61 500,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовими є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України або грошовому еквіваленті в іноземній валюті.

Грошові зобов'язання, відповідальність за яких встановлена ст. 625 ЦК України передбачають насамперед договірні правовідносини.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-2759цс15, яка згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Згідно зі ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість автомобіля «Хюндай» вже була встановлена рішенням суду, яким визнано право власності на нього за ОСОБА_3 та стягнуто відповідну грошову компенсацію за автомобіль на користь ОСОБА_1, зазначене рішення було ухвалене не за зобов'язальними правовідносинами сторін.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до правильного висновку про те, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до даних сімейних правовідносин, обґрунтовано відмовивши в задоволенні первісного позову ОСОБА_1

Рішення суду в частині зустрічного позову ОСОБА_3 не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Посилання позивачки та її представника в обґрунтування вимог на постанову Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі №6-1946цс15, не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки вказана постанова не стосуються позивачки, предмет спору та фактичні обставини вказаної справи відмінні від предмету спору в даній справі.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 09 лютого 2018 р.

Головуючий:

Судді: