Справа № 487/279/18
Провадження № 2/487/1004/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.03.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

18.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що починаючи з 2014 року сімейне життя та відносини сторін погіршилися, сторони перестали розуміти один одного, між ними все частіше виникали сварки, в подальшому стосунки взагалі припинилися. Сторони мешкають окремо, не спілкуються, не цікавляться один одним та сімейного бюджету не ведуть. Вважає, що їх з відповідачем шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають негативний характер, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Посилаючись на викладене позивач просив позов задовольнити.

До судового засідання позивач не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка до судового засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 грудня 1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Костіна) ОСОБА_3, було укладено шлюб, який був зареєстрований Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 196, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 124621. Від шлюбу сторони дітей не мають.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Подружнє життя між сторонами не склалося, сторони перестали розуміти один одного, між ними все частіше виникали сварки, в подальшому стосунки взагалі припинилися. Сторони мешкають окремо, не спілкуються, не цікавляться один одним та сімейного бюджету не ведуть.

В звязку з викладеним, суд приходить до переконання, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (проживає:ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Костіна) ОСОБА_3 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2), 15.12.1990 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1932 розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.О. Гаврасієнко