Справа № 307/3482/15-ц
Провадження № 22-ц/777/444/18
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 лютого 2018 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Джуга С.Д., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 13 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Інвестиційний Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

02.11.2017 року (згідно штемпелю на конверті) ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку рішення Тячівського районного суду від 13 січня 2016 року. В апеляційній скарзі одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відстрочку від сплати судового збору.

На обгрунтування пропуску строку апелянтом зазначено, що ознайомитись з матеріалами справи ОСОБА_1 змогла лише 24.10.2017 року, коли її представник надав їй копії матеріалів, про розгляд справи не була належним чином повідомлена. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 зазначає, що у період з 12.01.2016 року по 23.01.2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у лікарні, посилаючись на медичну довідку .

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, наведені підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була присутня у судовому засіданні 13.01.2016 року під час проголошення рішення, однак копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримала 22.01.2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.59). Твердження ОСОБА_1 про перебування нею на стаціонарному лікуванні у період з 12.01.2016 року по 23.01.2016 року не взято до уваги, оскільки довідка на яку посилається апелянт була відсутня в додатках до апеляційної скарги, про що судом першої інстанції складено відповідний акт від 07.11.2017 року, який міститься в матеріалах справи (а.с.65). Апелянту надано строк на протязі тридцяти днів з дня отримання вказаної ухвали для можливості звернутися до апеляційного суду та вказати інші підстави для поновлення строку.

21.11.2017 року до апеляційного суду надійшло клопотання від представника апелянта ОСОБА_4 про долучення до апеляційної скарги додатків, а саме: копію договору іпотеки, копію кредитного договору з додатками, копію виконавчого провадження, копію оскаржуваного рішення та документи про право власності на майно.

Крім того, 22.12.2017 року та 02.01.2018 року на адресу апеляційного суду Закарпатської області надійшло клопотання і заява від ОСОБА_1 на підтвердження поважності причин пропуску строку, до яких долучено копію виписки із медичної карти хворого на ім'я ОСОБА_1 від 20 грудня 2017 року.

Однак, надана копія виписки із медичної карти не є належним доказом підтвердження поважності причин пропуску строку. Дана копія виписки є нечитабельна. В поданій копії виписки не вказано: чи це є виписка із медичної карти амбулаторного або стаціонарного хворого; не зазначено дати надходження в стаціонар. Крім того, виписка із медичної карти хворого надана у формі, що затверджена наказом МОЗ України від 29.12.2000р №366, який втратив чинність. Наказом МОЗ України від 14.02.2012 р. №110, який зареєстрований в МЮ України 28.04.2012 р. за № 661/20974 затверджена інша форма виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та Інструкцію щодо її заповнення.

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року апелянту ОСОБА_1 продовжено строк для виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надано строк на протязі десяти днів з дня отримання ухвали для подання до апеляційного суду Закарпатської області належного оригіналу виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворогого на ім'я ОСОБА_1 за встановленою формою та підтвердження з Тячівської районної лікарні про час перебування її на стаціонарному лікуванні у даному медичному закладі або надання інших підстав для поновлення строку.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення апелянт ОСОБА_1 отримала ухвалу від 17 січня 2018 року - 27 січня 2018 року (а.с.168).

08.02.2018 року та 09.02.2018 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкриття провадження у справі, доповнення до апеляційної скарги з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи на підпис, який міститься на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та клопотання про продовження строку для виконання вимог ухвали.

Однак, належного оригіналу виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворогого на ім'я ОСОБА_1 за встановленою формою та підтвердження з Тячівської районної лікарні про час перебування її на стаціонарному лікуванні у даному медичному закладі або надання інших підстав для поновлення строку апелянтом не надано.

Таким чином, вимоги ухвали від 17 січня 2018 року апелянтом так і не виконано.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року," «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Учасники судового процесу та їхні представники зобов'язані добросовісно користуватися своїми процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року, що кореспондується зі ст.27 ЦПК України, в редакціїї, чинній на момент подачі апеляційної скарги).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржила рішення Тячівського районного суду від 13 січня 2016 року, копію якого отримала 22.01.2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.59). Крім того, матеріалами справи стерджено, що ОСОБА_1 знала про наявність відкритого провадження у даній справі, оскільки нею отримано ухвалу про відкриття провадження у справі та судову повістку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.45,48).

Однак, апелянт ОСОБА_1 розглядом справи не цікавилася, після направлення за її місцем реєстрації та проживання копії рішення суду і його отриманням 22.01.2016 року, не вживала жодних дій спрямованих на оскарження рішення суду в установлений законом строк. Натомість апеляційну скаргу апелянтом подано лише 02.11.2017 року, тобто після спливу 1 року і 9 місяців з дня отримання копії рішення суду.

Окрім того, процесуальна поведінка апелянта на обгрунтування поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, а саме: її посилання в апеляційній скарзі на довідку про перебування на стаціонарному лікуванні і недолучення даної довідки до апеляційної скарги (а.с.65); подання на виконання ухвали судді від 20.11.2017 року нечитабельної копії виписки із медичної карти у невстановленій формі (а.с.160,163); невиконання ухвали судді від 17 січня 2018 року щодо надання належного оригіналу виписки із медичної карти за встановленою формою та підтвердження з лікувальної установи часу перебування на стаціонарному лікуванні, свідчить про недобросовісність здійснення апелянтом своїх процесуальних прав.

Відповідності до ч. 3 ст. 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подачі апеляційної скарги) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст 358 ЦПК України (в редакції, чинній із 15.12.2017 р.) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, оскільки апелянт не виконав вимоги ухвали суду, зокрема, до апеляційного суду не подано належного оригіналу виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворогого на ім'я ОСОБА_1 за встановленою формою та підтвердження з Тячівської районної лікарні про час перебування її на стаціонарному лікуванні у даному медичному закладі або надання інших підстав для поновлення строку, а тому слід застосувати положення п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, відповідно до якої суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З врахуванням того, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі, роз'яснити апелянту ОСОБА_1 право на звернення до апеляційного суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 13 січня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду

Суддя С.Д. Джуга