Справа № 755/2545/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

"05" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за скаргою ОСОБА_1, суб'єкти оскарження: Шевченківський районний відділ виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на рішення державного виконавця.

Представником заявника 05 березня 2018 року через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити головному державному виконавцю Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Зеленевичу О.В. вчиняти будь-які дії з примусового виконання постанови № 45103860, виданої 08.08.2017 року Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення боргу у сумі 279 937,00 грн. та постанови № 45103860, виданої 08.08.2017 року Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення боргу у сумі 300, 00 грн.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову в частині заборони головному державному виконавцю Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Зеленевичу О.В. вчиняти будь-які дії з примусового виконання постанови № 45103860, виданої 08.08.2017 року Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення боргу у сумі 279 937,00 грн. та постанови № 45103860, виданої 08.08.2017 року Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення боргу у сумі 300, 00 грн. підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити головному державному виконавцю Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Зеленевичу О.В. вчиняти будь-які дії з примусового виконання постанови № 45103860, виданої 08.08.2017 року Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення боргу у сумі 279 937,00 грн. та постанови № 45103860, виданої 08.08.2017 року Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення боргу у сумі 300, 00 грн.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Яровенко Н.О.