05 грудня 2018 року м. Мукачево Справа №303/6437/18
2/303/2513/18
номер рядка стат.звіту 49
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Немеш Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному порядку в м. Мукачево цивільну справу
до відповідача ОСОБА_2
про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, та до досягнення нею повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що дитина знаходяться на повному утриманні та вихованні позивача. З серпня 2017 року з відповідачем не проживає, в добровільному порядку грошових коштів на утримання дитини останній не надає, тому просить стягнути аліменти з відповідача у вищевказаному розмірі.
В судове засідання позивач та її представник не зявилися, натомість від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити.
Належним чином повідомлений відповідач відзив на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.
31 січня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №02 (а.с. 4).
В шлюбі у сторін народилися донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ №326809 від 15.07.2015 року ( а.с. 7).
Згідно з довідкою від 11.10.2018 року №1309 (а.с. 8) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачкою в с. Горонда Мукачівського району на вул. Духновича, 205.
При розгляді позовних вимог за предметом спору суд, передусім, виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, з урахуванням того, що в суду не має відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 2000,00 гривень, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.
В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дітей, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності.
При цьому, визначаючи саме такий розмір аліментів суд враховує встановлений у 2018 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.
Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, з урахуванням ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.
На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 279, 280, 281, 284, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень), щомісячно, починаючи з 19.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
3. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
4. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави суму 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) судового збору.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Кость