Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/94/2018 Справа № 641/4045/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Чайка І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 641/4045/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання та припинення права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В :

19.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , визнання та припинення права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя.

Одночасно з поданням позову позивачем по справі подана заява про забезпечення позову- шляхом накладення арешту на квартиру, що є спільно набутим за час шлюбу майном, а саме на квартиру № 61, що розташована по пр-ту Московському, 124-А в м. Харкові, яка на праві власності належить позивачу по справі.

Ухвалою суду від 20.06.2018 року позивачу відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви про забезпечення позову, з підстав не надання позивачем доказів , що станом на день предявлення позову та заяви про його забезпечення, спірна квартира належить відповідачу по справі, а також не надання доказів необхідності забезпечення позову та щодо реальної загрози не виконання рішення суду.

04.07.2018 року позивачем по вищевказаній справі повторно подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила заборонити вчиняти будь-які дії, а саме : продавати, дарувати, передавати третім особам та заставляти квартиру № 61, що розташована по пр-ту Московському, 124-А в м. Харкові та належить відповідачу по справі.

Ознайомившись з матеріалами справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову в її задоволені з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2ст.150 ЦПК України позов забезпечується зокрема : накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено упостанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

В своїй заяві про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії на спірну квартиру позивач посилається на те, що вона має обовязкову частку у спірній квартирі, оскільки вона придбалась у шлюбі, однак відповідач відмовляється у добровільному порядку визнавати за позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири, у зв»язку з чим остання вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Також позивач вказує, що на її думку існує реальна загроза невиконання рішення суду про задоволення даного позову, оскільки позивач побоюється залишитися без житла, у звязку з постійним борговими зобовязаннями відповідача перед іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, ознайомившись з наданими суду матеріалами справи, суд вважає , що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає , оскільки позивач повторно звертаючись із заявою про забезпечення позову, не надає доказів, що станом на день предявлення позову та заяви про його забезпечення, спірна квартира належить відповідачу по справі. Додана до позову копія Витягу про реєстрацію права власності, згідно якого спірна квартира належить відповідачу, датований -16.03.2004 року, тоді як звернулась позивач з даними вимогами 19.06.2018 року. Крім того, позивач також не надано доказів необхідності забезпечення позову та існування реальної загрози не виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення .

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя -ОСОБА_3