Справа № 226/217/18
Провадження №2/226/266/18
УХВАЛА

29.03.2018 м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі судді Салькової В.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про доповнення забезпечення позову та накладення на відповідача штрафу за невиконання ухвали про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про припинення права власності на частку в спільному майні,

встановив:

До суду від представника позивача ОСОБА_4 єдиним документом надійшла відповідь на відзив та заява у вказаній цивільній справі, в якій висловлено про недостатню обґрунтованість відзиву, та яка містить вимоги до суду щодо доповнення забезпечення позову шляхом передання автомобіля «Ford Focus» чорного кольору, № кузову WF0PXXWPDPBL61576, державний номерний знак НОМЕР_1, до Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області та накладення на відповідача ОСОБА_5 штрафу за невиконання ухвали суду про забезпечення позову, оскільки відповідач продовжує користуватися автомобілем.

На підтвердження того, що ОСОБА_5 продовжує користуватися автомобілем, представник позивача посилається на лист №11ад/5467/402/0518 від 20.03.2018 та висновок №517 від 17.03.2018.

Нормами цивільного процесуального кодексу України не передбачене доповнення судом забезпечення позову, застосованого у справі.

Ухвалою суду від 21.02.2018 у цій справі заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково, ОСОБА_5 заборонено користування автомобілем марки «Ford Focus» чорного кольору, № кузову WF0PXXWPDPBL61576, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль залишено на зберіганні відповідача ОСОБА_5

Із заяви про доповнення забезпечення позову вбачається, що представником позивача наведені нові, на його думку, обставини, з яких забезпечення позову має бути доповнене, невиконання відповідачем ухвали суду і продовження використання нею автомобіля.

За положенням п.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). З огляду на це при розгляді вимоги про доповнення забезпечення позову суд використовує положення діючого ЦПК України про забезпечення позову.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про доповнення забезпечення позову та додані на підтвердження її вимог документи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленої вимоги з огляду на таке.

Листом №11ад/5467/402/0518 від 20.03.2018 начальник Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області сповіщає представника позивача про надходження та реквізити звернень ОСОБА_1В до органу поліції та про дати отримання нею висновків та відповідей на ці звернення.

Висновком №517 від 17.03.2018 за фактом заяви ОСОБА_1 оперуповноважений СКП Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_6 вважає, що підстав для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності немає, а щодо невиконання ухвали суду заявникові належить звернутися до виконавчої служби.

З наданих представником відповідача листа і висновку не вбачається підтвердження невиконання ухвали суду про забезпечення позову ОСОБА_5, такі твердження викладені лише в описовій частині висновку як підстава звернення ОСОБА_1 до органу поліції і дійсна наявність цієї обставини органом поліції не встановлювалася.

Відповідно, і підстав для накладення на відповідача ОСОБА_5 штрафу за п.4 ч.1 ст.148 ЦПК України не вбачається. Окремо суд наголошує на тому, що нормою статті 148 ЦПК України передбачене право суду щодо постановлення ухвали про накладення штрафу у випадках, визначених Законом. Аналіз цієї норми та норм, які визначають обсяг прав та обовязків учасників процесу, не дає підстав вважати, що ініціатива притягнення учасників процесу до відповідальності за ст.148 ЦПК України може походити від інших осіб сторін або учасників справи.

Керуючись ст.ст.2,10,148-153,157,260-261,353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про доповнення забезпечення позову та накладення на відповідача штрафу за невиконання ухвали про забезпечення позову відмовити.

Ухвала в частині відмови у доповненні забезпечення позову може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: В.С. Салькова