Провадження № 2/337/570/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя
у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.
при секретарі Шварцер Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Командитного Товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія» про стягнення заборгованості за невиплату заробітної плати, -
На обрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона добросовісно працювала на підприємстві відповідача з 06.12.2014 р. по 31.10.2017 р. та отримувала заробітну плату за виконану роботу.
Починаючи з серпня місяця 2016року по 31 жовтня 2017р. відповідач не в повному обсязі виплачував Позивачу заробітну плату, в наслідок чого станом на 31 жовтня 2017р. утворилась заборгованість в сумі 16 588 грн. 43 коп., що підтверджується довідкою про заборгованість від 16.11.2017р. №1040.
За період з серпня 2016 р. по лютий 2017 р. Позивач змушена була подати заяву до Ленінського районного суду м. Запоріжжя про видачу судового наказу на суму 7863 грн. 85 коп. Позивач отримала судовий наказ від 18.04.2017р. №334/1701/17 про стягнення з Відповідача суми заборгованості невиплаченої заробітної плати в розмірі 7863 грн.85 коп.
За період з березня 2017 р. по травень 2017 р. Позивач ще раз подала заяву до Хортицького районного суду м. Запоріжжя про видачу судового наказу на суму 4045 грн. 03 коп. Позивач отримала судовий наказ від 20.07.2017 р. №2-н/337/222/2017 про стягнення з Відповідача суми заборгованості невиплаченої заробітної плати в розмірі 4045 грн. 03 коп.
Судовий наказ від 18.04.2017 р. №334/1701/17 та судовий наказ від 20.07.2017р. №2-н/337/222/2017 в теперішній час знаходяться на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, але до теперішнього часу Відповідачем не виконані.
Відповідно до вимог ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник, або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного договору чи трудового договору.
Через порушення підприємством строків виплати заробітної плати Позивач змушена була написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням.
Згідно наказу від 31.10.2017 р. №95 позивача 31.10.2017 р. звільнено по ч.3 ст.38 КЗпП України по власному бажанню, у звязку з порушенням законодавства про працю.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив, борг за невиплачену заробітну плату при звільнені з роботи для ціни позову станом на 31.10.2017 р. складає 4679, 55 грн.
Крім того, частина 1 ст. 115 КЗпП України встановлює, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні і строки. Встановленні колективним договором або нормативним актом роботодавця але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»).
Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку; своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості (ст. 97 Кодексу законів про працю України, ст. 15 і 24 Закону «Про оплату праці»).
Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України.
У разі звільнення працівника, керівництво повинно провести з ним повний розрахунок, не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Якщо працедавець при звільненні працівника несвоєчасно провів з ним повний розрахунок, то відповідно до ст. 117 КЗпП, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку («вимушений прогул»).
У випадку затримки виплати заробітної плати працівник має право відповідно до ст. 34 Закону «Про оплату праці» звертатись до роботодавця з метою компенсування втрати частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифів на послуги. Згідно із Законом «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання провадиться компенсація втрати частини заробітної плати своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця. У разі, якщо власник, або уповноважений ним орган, чи особа, відмовиться виплачувати компенсацію, працівник має право звернутися з позовом до суду про стягнення цієї компенсації.
Відповідно до вимог ст.44 Кодексу Законів про працю України, відповідач повинен був виплатити позивачу при звільненні за ст.38 ч.3 КЗпП України, вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного заробітку. Відповідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України 08.02.1995р. N100: порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у виплаті вихідної допомоги. Згідно п.2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно довідки про середній заробіток від 09.11.2017 р. №994 за період серпень м-ць вересень м-ць 2017р. сума середньоденного заробітку складає 152,51 грн. За три місяця сума вихідної допомоги, згідно розрахунку, дорівнює 9608,13 грн.
Згідно частини 3 ст.117 Кодексу Законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 Кодексу законів про працю України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи по день постановлення рішення. У вищезазначеній Постанові також зазначено, що відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Якщо заробітна плата працівникові не була виплачена своєчасно і затримання виплати складає один і більше календарних місяці, то за порушення термінів виплати заробітної плати нараховується компенсація, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159. Сума інфляції, згідно розрахунку складає 241, 32 грн.
Щоб захистити свої права Позивач змушена звернутися за правовою допомогою до адвоката. Згідно ст.12 Закону України «Про адвокатуру», ст. ст. 60; 133; 134; 137; 141 Цивільного процесуального Кодексу України Позивач 10.01.2018 р. уклала договір №18/05 про надання правових послуг з адвокатом. Адвокат ОСОБА_3 діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №262, виданного 14.02.1996 р. згідно рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області від 24.01.1996 р.
Діяльність адвоката в Україні регулюється Конституцією України, Законом України „Про адвокатуру від 19 грудня 1992 року № 2887-XII. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.133 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.
Відповідно ст. 1 Закону України "Про граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу визначений в Законі України «Про Державний бюджет на 2018р.» становить 1762 грн.
Адвокат ОСОБА_3 здійснила допомогу: по наданню юридичної консультації Позивачу, підготувала позовну заяву про стягнення заборгованості за невиплату заробітної плати з Відповідача, склала розрахунок заборгованості Відповідача перед Позивачем та підготувала документи надані до позовної заяви. Послуги адвоката складають 2819, 20 грн.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.1166, 1191 ЦК України, Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 7, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
- суму заборгованості заробітної плати за відпрацьований час з 01 червня 2017 р. по 31 жовтня 2017року в розмірі 4679, 55 грн. (чотири тисячі шістсот сімдесят девять грн. 55 грн.)
- вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного заробітку в сумі 9608,13грн. (девять тисяч шістсот вісім грн. 13коп.)
- за несвоєчасне виконання грошових зобовязань: інфляцію в сумі 241,32грн. (двісті сорок одна грн. 32коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.М. Нещеретна