АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1760/16-ц Номер провадження 22-ц/786/228/18Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, посилаючись на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2011 року здійснено поділ житлового будинку з господарськими побудовами за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за нею - позивачем та чоловіком - ОСОБА_4, визнано право власності на 1/2 частину вказаного будинку за її сином відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Зазначила, що вода до будинку подається насосом з колодязя і частина комунікацій з водопостачання та водовідведення до належної їй частини житлового будинку проходять через підвальне приміщення (гараж І за планом), яке виділено у власність відповідача. Тоді як доступ до приміщення гаража для обслуговування та ремонту своєї мережі відповідач не надає.

Після уточнення позовних вимог просила встановити безоплатний сервітут, а саме право користування, можливості входу для обслуговування, переобладнання і ремонтних робіт існуючих мереж водопостачання та водовідведення, а також проведення нових мереж до АДРЕСА_1

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном, третя особа - ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2011 року проведено реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями і приміщеннями. Зазначеним рішенням суду за ним та його дружиною визнано право власності, зокрема, на приміщення гаража та відповідно на все майно, обладнання, трубопроводи тощо, які знаходяться в приміщенні гаража. Але відповідачі до цього часу не провели до своєї частини житлового будинку індивідуальну мережу системи водопроводу та каналізації, експлуатують ті мережі, які після реального розподілу є його власністю , пролягають в приміщенні належного йому гаража та існували ще до виникнення судового спору. У зв'язку з чим вважає, що відповідачі вчиняють незаконні дії, яким позбавляють його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

З урахуванням уточнень просив усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним йому майном, а саме приміщенням гаражу житлового будинку літ. «А-2», розташованого по АДРЕСА_1 та трубопроводами водопостачання та водовідведення, які прокладені в приміщенні гаражу, шляхом улаштування ОСОБА_5 стояку зовні будинку для проведення внутрішніх трубопроводів систем водопроводу та каналізації до належної йому частини житлового будинку літ. «А-2», розташованого по АДРЕСА_2 без використання підвального приміщення гаражу вказаного житлового будинку літ. «А-2», який входить до складу частини ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту задоволено.

Встановлено ОСОБА_3 безоплатний сервітут, а саме, право користування, можливості входу для обслуговування, переобладнання, ремонтних робіт існуючих мереж водопостачання та водовідведення, проведення нових мереж до АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 будучи належними чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з'явилися. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без її участі. Інтереси ОСОБА_3 в судовому засіданні представляв адвокат ОСОБА_7

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тобто, суд апеляційної інстанції не може переглядати рішення суду в частині, що не оскаржується.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 червня 2011 року визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на іншу 1/2 частину вказаного нерухомого майна визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (по 1/2 частині за кожним) та здійснено реальний поділ житлового будинку з господарськими побудовами, відповідно до якого житловий будинок з господарськими побудовами розділений на дві квартири: квартиру № 1 (власники ОСОБА_3 та ОСОБА_4.) та квартиру № 2 (власники ОСОБА_2 та ОСОБА_6.) ( т.1 , а.с. 6-9).

Власники квартири № 1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували належну їм частину житлового будинку ОСОБА_5 ( синові), де продовжують проживати ( т.2, а.с. 63-71 )

З матеріалів справи вбачається, що система водопостачання та водовідведення житлового будинку (двоповерхового) прокладена в підвальному приміщенні гаражу, який розташований під першим поверхом будинку та який відповідно до рішення суду від 20 листопада 2011 року виділений у власність відповідача за первісним позовом ОСОБА_2

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що квартира № 1 експлуатує існуючу систему водопостачання та водовідведення житлового будинку, а власники квартири № 2 за власним бажанням обладнали належну їм частину житлового будинку окремою індивідуальною системою водопостачання та водовідведення.

Відповідач по справі ОСОБА_2, який є власником підвального приміщення гаража, де прокладена система водопостачання та водовідведення , якою в свою чергу користується позивач, не допускає позивача по справі до приміщення гаража, проти чого в суді першої інстанції він не заперечував.

Згідно висновку №88 судової будівельно-технічної експертизи, проведеної 23 грудня 2016 року, встановлено що системи водопостачання та водовідведення, що пролягають в приміщенні гаража площею 35,3 м.кв. в житловому будинку літ. «А-2» по АДРЕСА_1 та області на час проведення досліджень не являються системами загального користування. Відрізок системи водопостачання та водовідведення, яка знаходиться за межами квартири №1 є зовнішньою мережею для власника квартири №1. Трубопроводи, які пролягають в межах квартир №1 та №2 житлового будинку літ. «А-2», що розташований по АДРЕСА_1, є системами індивідуального користування. Проведення мереж водопостачання та водовідведення до квартир, зокрема, до квартири АДРЕСА_3, Полтавського р-ну, іншим шляхом, без використання підвального приміщення гаражу не можливо, так-як (п.10.8) «ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід і каналізація. Частина 1. Проектування. Частина ІІ Будівництво [7] передбачено прокладання розвідних трубопроводів систем холодного і гарячого водопостачання в житлових будинках слід передбачати в підпіллях, підвалах, технічних поверхах (т.1 а.с. 115-121).

Аналогічна позиція міститься в роз'ясненні Полтавського філіалу Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» від 12 вересня 2017 року , наданому у зв'язку з розглядом даної цивільної справи ( т.2 , а.с.21-24).

Крім того, допитана в суді першої інстанції експерт ОСОБА_8 підтвердила висновки експертизи № 88 та пояснила, що відповідно до наданого нею висновку судової будівельно - технічної експертизи 15 листопада 2011 року рішенням Полтавського районного суду від 29 листопада 2011 року було здійснено реальний розподіл житлового будинку, рішення суду сторонами виконано. Відповідно до встановленого рішенням суду реального розподілу житлового будинку проведення мереж водопостачання та водовідведення до квартир, зокрема, до квартири № 1 без використання підвального приміщення гаражу не можливо, оскільки в житлових будинках система водопостачання повинна передбачатися в підпіллях, підвалах, технічних поверхах, що і було здійснено в даному випадку під час будівництва сторонами житлового будинку.

Також з матеріалів справи вбачається, що по справі за клопотанням ОСОБА_2 було проведено додаткову будівельно-технічну експертизу № 48 від 09 серпня 2017 року відповідно до висновків якої проведення внутрішніх трубопроводів системи водопроводу та каналізації частини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 житлового будинку літ. «А-2», розташованого по АДРЕСА_1 без використання підвального приміщення гаражу, який входить до складу частини ОСОБА_2 та ОСОБА_6 можливе шляхом улаштування стояку зовні будинку і допускається при реконструкції (перебудові) житлового будинку (п.12.2.1 ДБН В.3.2-2-2009). Технічне рішення такої реконструкції має бути розроблене спеціалізованою організацією (відповідальним виконавцем) у відповідному проекті, а будівельні роботи виконувати відповідно до вимого ДБН А.3.1-5:2016 і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт» (т.1, а.с.233-253).

У судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_9, який підтвердив висновки проведеної експертизи № 48 та пояснив, що систему водопостачання та водовідведення частини квартири № 1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без використання підвального приміщення гаражу можливо улаштувати шляхом встановлення стояку ззовні будинку лише за наявності певних умов, а саме, за бажанням власників при реконструкції (перебудові) житлового будинку та отриманні технічного рішення реконструкції у відповідному проекті , яке має розробити спеціалізована організація та після виконання будівельних робіт по перебудові житлового будинку .

Як вбачається з листа КП ПОР «Полтававодоканал» від 12 вересня 2017 року підприємство в розрахунках користується ДБН В.2.5 64 : 2012 «Внутрішній водопровід і каналізація. Частина І Проектування. Частина ІІ Будівництво» в якому передбачено, що прокладання розвідних труб в житлових будинках слід передбачати в підпіллях, підвалах, технічних поверхах.

Всі інші рішення щодо відхилення від нормативних вимог можуть бути прийняті на підставі індивідуального технічного рішення розробленого спеціалізованою проектною організацією. (т.2, а.с. 20 ).

Згідно заяви власника квартири № 1 ОСОБА_5 він не бажає здійснювати будівництво стояка ззовні будинку ( а.с. 59 ) , як і позивач ОСОБА_3

Як вбачається з п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут).

Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду (ст. 403 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 404 ЦК України . Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

З матеріалів справи вбачається, що при поділі будинку рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 червня 2011 року було визначено зовнішні мережі газопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення залишити у спільному користуванні.

При цьому, відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 88 від 23 грудня 2016 року та додаткової будівельно-технічної експертизи № 48 від 09 серпня 2017 року зовнішні мережі водопостачання та каналізації знаходяться у підвальному поверсі житлового будинку літ А-2 за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення безоплатного сервітуту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що суд першої інстанції не дослідив, який саме відрізок системи водопостачання та водовідведення зовнішньої мережі є у спільному користуванні у відповідності до рішення суду від 29 червня 2011 року, тоді як відповідно до висновку експертизи № 88 вказано, що дані системи не являються системами спільного користування є безпідставними виходячи з наступного.

Як вже зазначалося з висновків експертиз наявних в матеріалах справи вбачається, що частина зовнішньої мережі водопостачання та каналізації знаходяться у підвальному поверсі житлового будинку, що чітко вбачається з додатку А до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 88 від 23 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 71) та Додатку № 2 до додаткової будівельно-технічної експертизи № 48 від 09 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 210)

Крім того, те, що система водопостачання та водовідведення не являються системами спільного користування є наслідком обладнання відповідачем власної мережі та не означає, що зовнішня частина мережі, щодо якої виник спір, не знаходяться у підвальному приміщенні будинку.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання ОСОБА_2 на те, що згідно висновку експертизи № 48 можливе переобладнання системи водопостачанням шляхом виведення її назовні та на те, що позивач не виконала рішення суду від 29 червня 2016 року, а саме не обладнала квартиру самостійною системою водопостачання зважаючи на таке.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 червня 2011 року зобов'язано сторони обладнати квартири №1 і №2 самостійними системами газопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення та опаленням. Зовнішні мережі газопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення залишити у спільному користуванні.

Як вже зазначалося, частина зовнішньої мережі водопостачання та водовідведення знаходиться у підвальному приміщенні будинку.

Разом з цим, аналізуючи рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 червня 2011 року колегія суддів приходить до висновку, що зобов'язання обладнати квартири №1 і №2 самостійними системами газопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення та опаленням стосується саме переобладнання у відповідності до поділу будинку на квартири, та не перешкоджає сторонам користуватися існуючою системо.

Крім того, у висновку експертизи № 48, на яку посилається відповідач, зазначено саме про прокладання внутрішніх трубопровідних систем, а не зовнішніх, та зазначено, що таке переобладнання можливо лише при реконструкції житлового будинку.

Також, на думку колегії суддів враховуючи, що рішення суд винесене з врахуванням співмірності прав і обов'язків кожної сторони, встановлено чіткі межі дії сервітут, що захищає права відповідача, та перешкоджає позивачу користуватися сервітутом поза метою визначеною рішенням.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 лютого 2018 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: Т.В. Одринська

О.О. Панченко