Справа № 453/1620/16-ц
№ провадження 2/453/44/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2018 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Ясінського Ю.Є

при секретарі Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з участю третьої особи Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки та провести державну реєстрацію цього права без погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки площею 0,4721 га в урочищі «Плосінь» у с. Волосянка, Сколівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства відповідно до рішення сесії Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області № 66 від 04 березня 2016 року та провести державну реєстрацію цього права без погодження меж вказаної земельної ділянки із суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Свої вимоги мотивує тим, що рішенням сесії Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області №66 від 04.03.2016 року їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4721 га в урочищі «Плосінь» у с. Волосянка, Сколівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства. З метою виготовлення проекту землеустрою вона звернулась до ФОП ОСОБА_4, яким було проведено кадастрову зйомку земельної ділянки. Кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та користувачами, якими є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які відмовляються підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та акт прийому-передачі межових знаків, чим порушують вимоги чинного законодавста. Вказані обставини створюють перешкоди у реалізації її права приватизувати земельну ділянку. Волосянківською сільською радою неодноразово розглядався земельний спір з приводу відмови погодження меж, а саме 21.06.2016 року сільська рада надала відповідь, що вона не вправі змусити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання та рекомендовано у разі недосягнення згоди, звернутись до суду. 11.07.2016 року відбулось виїзне засідання земельної комісії Волосянківської сільської ради Сколівськго району Львівської області, яким вирішено спірну територію залишити у користуванні земель запасу сільської ради та відмовити у її приватизації, що стверджується протоколом №2 від 11.07.2016 року. З врахуванням наведеного змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_5 позов підтримали, просили задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник відповідачів адвокат ОСОБА_6 в судовому засідані просив відмовити у позові, вказав, що такий є безпідставним. На замовлення позивачки був розроблений проект землеустрою щодо відведння земельної ділянки. Запропоновані даним проектом межі спірної ділянки грубо порушують права відповідачів. Згідно плану встановлення меж, частина спірної земельної ділянки, а саме в межах точок 9, 10, 11, 14 повинна проходити перед самими вікнами будинку відповідачки ОСОБА_2, обмежуючи проїзд на подвір»я та проходячи безпосередньо по її криниці. Наведена обставина зафіксована в листі Волосянківської сільської ради від 21.06.2016 року. Заявлена вимога про визнання будь-яких майнових прав на землю без погодження меж, прямо суперечить чинному законодавству. Вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами, оскільки надання земельної ділянки з комунальної власності у приватну, так само як і погодження меж, є компетенцією Волосянківської сільської ради, а така відмовила позивачці в погодженні проектної документації на землю у встановлених проектом межах. Згідно протоколу №2 засідання виїзної земельної комісії Волосянківської сільської ради від 11.07.2016 року, при вирішенні питання про погодження меж спірної ділянки, було вирішено залишити заїзд в користуванні земель запасу сільської ради. Фактично Волосянківською сільською радою було відмовлено позивачці в погодженні проектної документації на землю у встановлених такою (документацією) межах. Однак, жодних рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб Волосянківської сільської ради позивачка не оскаржувала. Ввважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Право позивачки на приватизацію ділянки ніким не оспорюється і не спростовується. Відповідачі не заперечують, що ОСОБА_1 має право на приватизацію земельної ділянки у відповідності до рішення Волосянківської сілької ради №66 від 04.03.2016 року, в порядку передбаченому чинним законодавством. Вказав також, що законодавством не ппредбачено реєстрація права на привтизацію, про що просить позивач, а тому просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області - сільський голова ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити у позові. Додатково пояснив, що сільською радою також не був погоджений акт узгодження меж земельної ділянки через відмову ОСОБА_2 від підписання такого, оскільки частина спірної земельної ділянки проходить безпосередньо перед вікнами будинку відповідачки та безпосередньо по її криниці.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням №66 від 04.03.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,421 га в урочищі «Плосінь» в с. Волосянка для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення (сінокіс).

В матеріалах справи наявний проект землеустрою, з якого вбачається, що на акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ведення особистого селянського господарства відсутні погодженя таких меж зі сторони голови ради ОСОБА_7 та суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відсутні підписи суміжних землекористувачів і на акті прийому - передачі межових знаків на зберігання.

Позивач ОСОБА_1 вважаючи відмови відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підписання вищезгаданих актів звернулась до суду з позовом про визнання за нею права на приватизацію земельної ділянки площею 0,4721 га в урочищі «Плосінь» у с. Волосянка, Сколівського району Львівської області, для ведення особистого селянського господарства відповідно до рішення сесії Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області № 66 від 04 березня 2016 року та провести державну реєстрацію цього права без погодження меж вказаної земельної ділянки із суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У відповідності до п."в" ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок врегульовано ст.ст. 118, 186, 186-1 ЗК України та ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають зокрема, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

При цьому, акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки є основним документом в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, після складання та підписання якого виключається спір між суміжними користувачами.

За вимогами ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Таким чином, непогодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами позбавляє позивачку завершити виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки та погодити технічну документацію з компетентними органами.

Відтак, право позивача на завершення процесу оформлення права власності на земельну ділянку без погодження її межі суміжним землекористувачем може бути захищено, шляхом пред'явлення позову про надання дозволу оформити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність без погодження в акті погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем та в актах прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Проте, вказаний спосіб захисту прав позивача можливий лише у випадку відсутності спору щодо межі між суміжними земельними ділянками та відсутності правових підстав для відмови суміжного землекористувача у погодженні межі земельної ділянки.

Водночас, як встановлено із пояснень відповідачів, вони відмовляються погоджувати межі ділянки та підписувати відповідні акти мотивуючи це тим, що внаслідок приватизації землі позивачем в тих межах, які зазначені в технічній документації, частина земельної ділянки буде проходити перед самими вікнами будинку ОСОБА_2, обмежуючи проїзд на її подвір»я та проходячи безпосередньо по її криниці.

Таким чином, між сторонами наявний спір саме щодо межі земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ст. 159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У рішенні органу місцевого самоврядування, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", вбачається, що згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Таким чином, оскільки між сторонами існує спір щодо визначення межі земельної ділянки, тому такий спір належить до компетенції суду лише після вирішення питання органом місцевого самоврядування.

З наявного в матеріалах справи протоколу №2 засідання виїзної комісії Волосянківської сільської ради від 11.07.2016 року комісія запропонувала пропозиції для вирішення даного питання, а саме: 1. Обмін ділянок рівних за площею між заявником та відповідачем; 2. Спірну територію, тобто заїзд до заявника гр. ОСОБА_1 залишити в користуванні земель запасу сільської ради і відмовити у приватизації. Комісія вирішила, так як сторони конфлікту відхидили п.1 (дійти згоди мирним шляхом) спірну територію залишити в користуванні земель запасу сільської ради.

Крім того, наявний протокол засідання виїзної комісії Славської селищної ради з розгляду заяви ОСОБА_2 від 14.03.2018 року, з якого вбачається, що комісія вирішила:

- У зв»язку із відмовою гр. ОСОБА_2 від підписання акту узгодження меж земельної ділянки для влаштування проїзду для гр. ОСОБА_1 зважаючи на той факт, що безпосередньо біля спірної ділянки знаходиться колодязь ОСОБА_2 рекомендовано ОСОБА_1 влаштувати заїзд до своєї земельної ділянки з існуючої вулиці у місці, що безпосередньо прилягає до її ділянки.

- Рекомендовано спірну частину земельної ділянки, що розташована безпосередньо біля колодязя гр. ОСОБА_2, залишити у землях запасу Славської об»єднаної територіальної громади.

Сторони за вирішенням спору до органу місцевого самоврядування не звертались, а подані протоколи виїзної комісії від 21.06.2016 року та 14.03.2018 року не є рішенням органу місцевого самоврядування щодо вирішення земельного спору у межах населеного пункту щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян.

Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу сторін, що вони не позбавлені можливості оскаржувати рішення органу місцевого самоврядування щодо вирішення земельного спору у спосіб та в порядку, що визначений чинним законодавством України, або звертатись до суду для вирішення цього спору після його розгляду органом місцевого самоврядування.

Щодо вимоги позивачки про проведення державної реєстрації права на приватизацію без погодження меж вказаної земельної ділянки із суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню непідлягає, оскільки законодавсвтом не передбачено реєстрації права на приватизацію, а сам порядок приватизації визначено ст.ст. 118, 186, 186-1 ЗК України та ст. 50 Закону України "Про землеустрій", відтак в цій частині у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з участю третьої особи Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки та провести державну реєстрацію цього права без погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області Ю.Є. Ясінський

Повний текст рішення складено 26.03.2018 року