Справа № 462/6903/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, за участю представника відповідача ПАТ «Банк «Киівська Русь» ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», ОСОБА_4 особи ОСОБА_5 гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Киівська Русь», третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб, про зобовязання вчинити певні дії, визнання права відшкодування заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 29.12.2016р. звернулась до суду з позовом, що був уточнений, до відповідачів, в якому просить визнати за нею право вкладника за Договором №26 банківського вкладу у національній валют: «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3З; визнати за вкладником ОСОБА_3 право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 145000,00 грн. за Договором №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та нею за рахунок коштів ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування; Зобовязати ОСОБА_4 особу ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» включити її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми відшкодування за договором № 26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року в ПАТ «Банк «Банк «Київська Русь» за вкладом в сумі 145000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та нею був укладений Договір №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015». Відповідно до умов Договору банківського вкладу вона надає, а ПАТ «Банк «Київська Русь» приймає на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 145000,00 гри. Процентна ставка відповідно до умов Договору банківського вкладу встановлена у розмірі 17,00 % річних, а термін повернення вкладу 3 квітня 2015року. 3 квітня 2015року ПАТ «Банк «Київська Русь» не виконало умов Договору банківського вкладу, а саме не повернуло їй суму вкладу та нараховані відсотки. Працівники ПАТ Банк «Київська Русь» повідомили, що у ПАТ «Банк «Київська Русь» введена, тимчасова адміністрація і всі рахунки заблоковано. Вважає, що така відмова у поверненні коштів вкладника позивача в межах суми відшкодування, що гарантується ОСОБА_5, зі сторони ПАТ «Банк «Київська Русь» була неправомірною.

Представник позивача в судовому засіданні ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Банк «Киівська Русь» ОСОБА_2 надав до суду письмові заперечення проти позову, в судовому засіданні 1.02.2017р. позовні вимоги не визнав, в подальшому в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник відповідача ОСОБА_4 особи ОСОБА_5 гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Киівська Русь» та представник третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб в судове засіданні не зявились , про час та розгляд справи були попереджені належним чином, причина неявки суду невідома.

Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується ОСОБА_5, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення ОСОБА_5 банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Пунктом 6 ст. 36 цього ж Закону встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань банку передбачених пунктом 1 частини 6 цієї статті, ОСОБА_5 має право надати банку цільову позику. Виплати за такими зобов'язаннями за рахунок цільової позики ОСОБА_5 мають розпочатися не пізніше першого місяця з дати запровадження у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації.

Судом встановлено, що 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позивачем ОСОБА_3 було укладено Договір №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015».

Відповідно до умов Договору банківського вкладу ОСОБА_3 надає, а ПАТ «Банк «Київська Русь» приймає на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 145000,00 гри. Процентна ставка відповідно до умов Договору банківського вкладу встановлена у розмірі 17,00 % річних, а термін повернення вкладу 3 квітня 2015року. Позивачем 19.03.2015 року на вкладний рахунок згідно з квитанцією від 19 березня 2015 року №14460612 внесено вклад.

Факт внесення грошових коштів Позивачем 19.03.2015 року на рахунок до банку не заперечує і сам відповідач, про що він підтвердив у своєму запереченні та також підтверджується виписками за рахунками належно завірені уповноваженої особи ОСОБА_5 на ліквідацію банку.

Згідно із п. 1 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь», до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ОСОБА_5 на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», , МФО 319092, місцезнаходження: вул. Хорива,11-А, м. Київ, 04071. ОСОБА_4 особою ОСОБА_5 на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на три місяці з 20.03.2015 по 19.06.2015року включно.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Банк «Київська Русь», запобігання втрати майна та збитків банку і ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про вклад систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція ОСОБА_5 прийняла рішення №116 від 15 червня 2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19 липня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи ОСОБА_5 на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 до 19 липня 2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 р. №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015р. №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи ОСОБА_5 на ліквідацію банку згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою ОСОБА_5 на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Рішення виконавчої дирекції ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 17 листопада 2015року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи ОСОБА_5 на ліквідацію банку», було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою ОСОБА_5 на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Виконавча дирекція ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення продовжити строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки до 16 липня 2018 року включно. Про це йдеться у повідомленні ОСОБА_5. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки до 16 липня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_5 № 1706 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу ОСОБА_5, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь». Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами ОСОБА_7 з 05 вересня 2016 р. Змінено назву посади на підставі рішення виконавчої дирекції ОСОБА_5 гарантування від 30.03.2017 № 1328. ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб з 24 липня 2015 р. розпочав виплату коштів вкладникам ПАТ «Банк «Київська Русь» через банки-агенти ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб.

Судом також встановлено, що вкладник ОСОБА_3 зверталась у ПАТ КБ «Укргазбанк» (визначений банк-агент ОСОБА_5 гарантування вкладів у Львівській області) працівник якого повідомила вкладника, що вона не включена у Загальний реєстр вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб. ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 особи ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» за адресою 04071, м. Київ, вул. Хорива 11А, з проханням включити її у наступну чергу (реєстр) на виплату коштів, що належать йому як вкладнику ПАТ «Банк «Київська Русь» відповідно до Рішення виконавчої дирекції ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 17 липня 2015р. та здійснити виплату належних йому коштів згідно Договору №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3 На дату подання даної позовної заяви ОСОБА_4 особою ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» вкладник ОСОБА_3 у Загальний реєстр вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб, вона не включена і вкладу не одержувала.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача, про те, що перерахування коштів здійснювалося у безготівковій формі з іншого рахунку з метою "дроблення" вкладу іншого клієнта.

Згідно з п. п. 1.4 та 1.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління НБУ від 18 червня 2013 року № 254 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08 липня 2003 року за № 559/7880, згідно з яким банки самостійно визначають систему організації операційної діяльності залежно від їх структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій тощо. Оброблення інформації про операції та її збереження мають виконуватися на серверах та/або іншій комп'ютерній техніці, які/яка повинна фізично розташовуватися на території України.

Касові операції були проведені у нічний час, що відкриття банківських рахунків та зарахування коштів на банківські рахунки є обов'язком банку, будь-яких доказів на підтвердження факту втручання позивача у проведення касових операцій банку відповідачем не надано.

Судом враховано наступні обставини справи та факти - письмова форма договору банківського вкладу дотримана сторонами; за договором про відкриття банківського рахунку та депозитним договором, саме банк отримав кошти від вкладника, а не уклав договір, внаслідок чого став неплатеспроможним; доказів того, що умови договору про відкриття банківського рахунку та депозитного договору, які укладені з Позивачем передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання їй переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, Відповідач не надав, а відповідно відсутні підстави вважати договір банківського вкладу №26 від 19.03.2015 року нікчемним згідно п.2 та п.7 ч. 3статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частина 3 ст. 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону № 4452-VI; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 204 ЦК України дійсність правочину презюмується.

Статтею 228 ЦК України установлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Таким чином, цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними, і в той же час такі правочини можуть бути визнані недійсними.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» , при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

У силу вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що на підтвердження нікчемності зазначеного правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) уповноваженою особою ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Кіївська Русь» не надано. ОСОБА_1 ж правова позиція, в рішенні Верховного суду України від 4 липня 2017 року у справі 818/3681/15.

Надання АСК «Дністер» Позивачу та іншим особам позики в межах 200 000 грн., саме по собі не є порушенням жодного нормативно правового акту.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Відповідачами не наведено вимог чинного законодавства, які було порушено позивачем у зв'язку із цим. Відповідно до положень статті 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_4 особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь", не доведено наявність правових підстав для невключення Позивача до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь".

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладнику ОСОБА_3 має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб. Порушуючи вимоги законодавства, вкладника ОСОБА_3З (згідно Договору № 26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року) не було включено до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб, чим було порушено його права.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2. ст.1. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідацію банків.

Відповідно до ч.2. ст. 26. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_5 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_5 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень.

Відповідно до ч.6. ст.26. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних ОСОБА_5 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до ч.7. ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа ОСОБА_5 складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_5 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_5 станом на день отримання рішення про відкликання банківських ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Зі змісту ст.1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму передбачених законом.

Відповідно до засад цивільного законодавства позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією та законом є неприпустимим (п.3 ч.1 ст.3 ЦК України).

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідачі порушують положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини)».

На таперішній час ПАТ «Банк «Київська Русь», а також ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб, порушили свої зобов'язання за договором №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3, оскільки вкладника ОСОБА_3 не було включено до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО а також вкладнику ОСОБА_3 не повернули (не відшкодували) вклад в сумі 145000,00 грн., розміщений на вкладному рахунку та нараховані відсотки по вкладу.

Залучення фінансових активів із зобовязанням щодо наступного їх повернення згідно ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є фінансовою послугою, що надається фінансовою установою (банком). Вкладник в такому випадку є споживачем фінансових послуг, що надаються фінансовими установами (банками).

Дані обставини стверджуються поясненнями сторін та долученими до справи письмовими доказами.

При вирішенні спору суд також враховує, що питання правильності підсудності вже перебувало на розгляді в суді апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.2,10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», ОСОБА_4 особи ОСОБА_5 гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Киівська Русь», третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб, про зобовязання вчинити певні дії, визнання права відшкодування заборгованості задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1) право вкладника за договором №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3.

Визнати за вкладником ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 145000,00 гривень за договором №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3, за рахунок коштів ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Зобовьязати ОСОБА_4 особу ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» включити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми відшкодування за договором №26 банківського вкладу у національній валюті «Цікава пропозиція 2015» від 19 березня 2015рокув ПАТ «Банк «Київська Русь» за вкладом в сумі 145000 (сто сорок пять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст складений 2.05.2018р.

Суддя: Н.М.Румілова