Постанова

Іменем України

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 161/10560/14-ц

провадження № 61-3811св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року у складі судді Кихтюка Р. М. та на ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів Здрилюк О. І., Карпук А. К., Бовчалюк З. А.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2014 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено: шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 25 серпня 2011 року № 1021, розірвано.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 05 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2014 року залишено без змін.

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2014 року про відкриття провадження у справі та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви посилався на те, що ухвала про відкриття провадження у справі була постановлена з порушенням правил територіальної підсудності, а рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки його не було належним чином повідомлено про судовий розгляд справи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали про відкриття провадження у справі та рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що обставини, на які посилається відповідач, не є нововиявленими в розумінні статті 361 ЦПК України (у редакцій чинній на час постановлення ухвали), оскільки відповідач у встановленому законом порядку оскаржив рішення суду першої інстанції, зазначені у заяві обставини були предметом розгляду апеляційного суду, який дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права чи порушив норми процесуального права.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення норм процесуального права, оскільки суди розглянули справу за відсутності відповідача.

25 травня 2018 року від ОСОБА_4 надішли заперечення на касаційну скаргу з доповненнями, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права, тому касаційна скарга з доповненнями підлягає відхиленню.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 361 ЦПК України (у редакцій чинній на час постановлення ухвали) рішення або ухвала суду, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакцій чинній на час постановлення ухвали) передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України (у редакцій чинній на час постановлення ухвали).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакцій чинній на час постановлення ухвали), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України(у редакцій чинній на час постановлення ухвали) нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі, спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що неповідомлення відповідача про час і місце розгляду справи не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали). При цьому обставини неповідомлення відповідача про розгляд справи судом першої інстанції перевірено апеляційним судом під час оскарження відповідачем рішення суду першої про розірвання шлюбу.

Аргументи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 не було належним чином повідомлено про розгляд його заяви у суді першої інстанції, що відповідно до частини п'ятої статті 411 ЦПК України є підставою для обов'язкового скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд, не заслуговують на увагу, оскільки у судовому засіданні 07 вересня 2017 року під час розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами був присутній представник відповідача ОСОБА_6, що діяв в його інтересах на підставі довіреності від 29 травня 2015 року, яка на момент розгляду заяви відповідала вимогам чинного законодавства щодо її нотаріального посвідчення, не була скасована, а обсяг повноважень представника, передбачених змістом довіреності, відповідав його діям. Тобто, у судовому засідання був присутній представник відповідача, який мав повноваження на ведення справи в суді, здійснювати від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних ухвал суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В.І. Крат