Справа № 466/6027/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Луців К.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна, стягнення витрат для відновлення пошкодженого майна та відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8 пред'явили в суд позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна, стягнення витрат для відновлення пошкодженого майна та відшкодування моральної шкоди.

Як на підставу своїх вимог позивачі зазначали про те, що згідно свідоцтва про право власності від 24 лютого 1997 року вони є власниками п'ятикімнатної квартири загальною площею 124,6 кв.м по АДРЕСА_2

Наймачем суміжної комунальної квартири №2 у цьому ж будинку є відповідачка ОСОБА_3 яка, незважаючи на численні судові рішення, не визнає їхнього права на всі приміщення приватизованої ними квартири.

Так, за їхньої відсутності ОСОБА_3 разом з своїм сином ОСОБА_9 пробили отвір у цегляній стіні, яка розділяє квартири, незаконно проникли до їхнього житла і довший час перешкоджають у проведенні відновлювальних робіт, погрожуючи фізичною розправою та підпалом житла.

Внаслідок протиправних дій відповідачки їхньому майну (квартирі) завдано ушкоджень, що вимагає значних матеріальних затрат для їх усунення.

Після їх звернень в правоохоронні органи ОСОБА_3 неодноразово попереджалась про недопустимість протиправної поведінки та посягання на право власності інших осіб, однак остання й надалі продовжує руйнувати чуже житло та чинить їм перешкоди у володінні та користуванні власністю.

Користуючись безкарністю та руйнуючи їх житло, відповідачка ОСОБА_3 своїми неправомірними діями завдає їм також моральної шкоди. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вони зазнають у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачки, що приводить до пошкодження їхнього майна та потребує від них додаткових зусиль для організації життя. Розмір грошового відшкодування вони визначають з урахуванням характеру заподіяної шкоди - відкрите умисне посягання на право власності особи, тривалості такого посягання а також негідної людської поведінки відповідачки ОСОБА_3

З огляду на такі факти ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачку ОСОБА_3 не чинити їм перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна та стягнути з неї на їх користь:

- витрати, необхідні для відновлення пошкодженого майна в сумі 30 000,00 грн.;

- грошову компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн.;

- судові витрати: судовий збір -1280,00 грн. та витрати на правову допомогу.

Крім цього, просили призначити у справі будівельно-технічну експертизу для визначення розміру грошових витрат, необхідних для відновлення пошкодженого майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2, який надає їм правову допомогу, позов підтримали покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, додатково пояснили, що в позовній заяві була допущена технічна описка щодо номеру житлового будинку і помилково зазначено будинок №42 - замість №43 та просили не призначати будівельно-технічну експертизу, оскільки згідно висновку про вартість відновлювальних робіт, складеного ПП «Оціночна компанія «Апекс», вартість відновлювальних робіт станом на 30 серпня 2017 року складає 6967,00 грн.

Інші позивачі в судове засідання жодного разу не з'явились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні від 25 жовтня 2017 року.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, права та обов'язки сторін дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до приписів ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 24 лютого 1997 року, копія якого долучена до матеріалів справи, є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в м Львові. Вказана квартира складається з п'яти житлових кімнат та кухні з комунальними вигодами. Загальна площа квартири становить 124, 60 кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає суміжній квартирі №2 цього ж будинку, яка є неприватизованою та належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Приблизно влітку 2016 року відповідачка ОСОБА_3 з приміщення кімнати займаної нею квартири №2 пробила дверний отвір до приміщення житлової кімнати площею 17,7 кв.м, яка в технічному паспорті, виготовленому ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 07 лютого 1997 року, позначена під літерою 1-7, та яка відповідно до вищевказаного свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 24 лютого 1997 року належить на праві спільної сумісної власності позивачам по справі.

Факт пробивання вищезазначеного дверного отвору підтверджується пояснення позивача ОСОБА_1 та представника позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні, долученими до справи копією акту комісії ЛКП «Балатон-409» від 18 серпня 2016 року, фотознімками цього отвору та цей факт підтвердила в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3

З долученого до матеріалів справи висновку про вартість відновлювальних робіт, складеного ПП «Оціночна компанія «Апекс», вартість відновлювальних робіт по закладці вказаного вище дверного отвору станом на 30 серпня 2017 року становить 6 967,00 грн.

Судом також встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №2-187/2008р. за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 ОСОБА_10, ОСОБА_1 ОСОБА_7, виконавчого комітету львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації м. Львова, третіх осіб - відділу приватизації Шевченківської районної адміністрації м. Львова РБУ Львівського міськжитлоуправління, ЛОКП «БТІ та ЕО» про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, свідоцтва про право власності на квартиру, реєстраційного посвідчення на квартиру, усунення перешкод та виселення і стягнення моральної шкоди та позовом ОСОБА_5 ОСОБА_10, ОСОБА_1 ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_9, виконкому Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації м. Львова про визнання недійсним розпорядження. Свідоцтва про право власності на квартиру та ордеру частково недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2008 року, яке ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 13 квітня2009 року залишено без зміни і набрало законної сили, в задоволенні обидвох вищевказаних позовів було відмовлено.

З матеріалів цієї цивільної справи №2-187/2008р., яка була оглянута в судовому засіданні та змісту ухваленого в ній рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2008 року, зокрема, вбачається, що позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_8 є співвласниками п'ятикімнатної кватири АДРЕСА_3 та до складу їхньої квартири входить також житлова кімната площею 17,7 кв.м яка позначена під літерою 1-7, дверний отвір в яку зі своєї квартири пробила відповідача ОСОБА_3

З огляду на вищенаведене суд не приймає до уваги відповідачки ОСОБА_3 про те, що спірна кімната площею 17,7 кв.м повинна належати її сім'ї відповідно до рішення виконкому Шевченківської районної Ради народних депутатів м Львова №134 від 13 травня 1980 року «Про надання житлової площі» та виданого їх сім'ї згідно цього рішення ордеру №455.

Враховуючи встановлені обставини,. суд приходить до висновку, що вимоги позивачів в частині вимог усунення у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна та стягнення витрат в сумі 6 967,00 грн., необхідних для відновлення пошкодженого майна, є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди, то такі, на думку суду, не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 23 ЦЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 грошової компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 15000, 00 грн., позивачі не надали суду достатніх і належних доказів на підтвердження таких вимог, а тому задоволення їх інших позовних вимог (про усунення перешкод та відшкодування завданих матеріальних збитків), на думку суду, буде достатньою сатисфакцією для відшкодування моральної шкоди.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України ст. ст. 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8 перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8 6 967,00 грн. (шість тисяч дев'ятсот шістдесят сім гривень) витрат, необхідних для відновлення пошкодженого майна та 640 00 грн. (шістсот сорок гривень) витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Кавацюк