Справа № 428/4952/18
Провадження №2/428/747/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає з 2014 року. Позивачі змушені сплачувати за відповідача всі комунальні послуги, матеріальної допомоги відповідач не надає. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, у звязку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду.

Учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися. Позивачі надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що у відповідності до копії свідоцтва про право власності на житло № 10 від 17.02.2010 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві спільної часткової власності (по 1/4 частки): ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Вказане також підтверджується копією витягу №26866582 від 30.07.2010 року.

Згідно копії договору дарування 1/4 частки квартири від 31.01.2014 року ОСОБА_4 подарував 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2.

З довідки про склад сімї №24278 від 25.04.2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 заявник, ОСОБА_2 донька, ОСОБА_4 колишній чоловік, ОСОБА_3 донька, ОСОБА_5 онук, ОСОБА_6 онука, ОСОБА_7 онук.

У відповідності до копії акту про встановлення факту проживання/не проживання №632 від 27.04.2018 року вбачається, що при опитування сусідів встановлено та підтверджено, що крім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично ніхто не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року по теперішній час.

Аналізуючи викладене вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, відповідач не мешкає з 2014 року. Наміру проживати у вказаній квартирі відповідач не має, перешкод у користуванні квартирою позивач не чинить.

У відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (НОМЕР_1, виданий 08.11.2017 року органом №4439, РНОКПП НОМЕР_2), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С.Журавель