Справа № 211/5493/18
Провадження № 2/211/2394/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
03 грудня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк», про зняття арешту з майна та вилучення запису про обтяження,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до суду та просить зняти арешт (обтяження) з невизначеного майна, всього нерухомого майна, відомості про який внесені на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника у ВП № 29767230 від 14.11.2011 р., вилучивши з Державного реєстру речових прав запис про обтяження. В обґрунтування позову зазначила, що при укладенні договору довічного утримання дізналася про наявність арешту на все належне їй майно. 14.11.2011 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі заяви ПАТ «Ерсте банк» з одночасним накладенням арешту, однак 12.12.2012 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». За повідомлення ОСОБА_2 ВДВС виконавче провадження знищено за строками зберігання, тому зняти арешт в позасудовому порядку не можливо, тому просить задовольнити заявлені вимоги.
В судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст.. 128 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає з підстав, викладених в позові, просить задовольнити вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області державний виконавець Стицькова О.С. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника та запереченнями, в обґрунтування яких зазначено, що на виконанні у ОСОБА_2 відділі ДВС перебувало виконавче провадження 29767230 з примусового виконання виконавчого листа № 2-495/11/0408 від 02.11.2011 р., виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте банк» боргу в розмірі 638566,06 грн. Згідно даних АСВП (ВП-спецрозділ) вказане виконавче провадження було завершено 12.12.2012 р. на підставі вимог п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві. В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника. Крім того, на виконанні перебувало також виконавче провадження 35987865 з примусового виконання виконавчого листа № 2-495/11/0408 від 02.11.2011 р. виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте банк» боргу в розмірі 638566,06 грн. Згідно даних АСВП (ВП-спецрозділ) вказане виконавче провадження було завершено 14.12.2013 р. на підставі вимог п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві. На момент завершення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні правові підстави для звільнення майна боржника з-під арешту, оскільки це не передбачено ст.. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». Вищевказані виконавчі провадження були завершені державним виконавцем у звязку з відсутністю у боржника майна. на яке можливо звернути стягнення та передані на зберігання до архіву, після чого знищені у звязку з закінченням строку зберігання. Вважає, що державний виконавець діяв виключно в межах наданих йому повноважень, тому просить прийняти рішення згідно норм діючого законодавства.
Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» письмових пояснень до суду не надав.
Враховуючи вимоги ч.1 ст. 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом, за відомостями ВП-спецрозділ, на виконанні у ОСОБА_2 відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, перебувало виконавче провадження № 29767230 з примусового виконання виконавчого листа № 2-495/11/0408 від 02.11.2011 р., виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте банк» боргу в розмірі 638566,06 грн. Вказане виконавче провадження було завершено 12.12.2012 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) виконавчий документ було повернуто стягувачеві. В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника (а.с. 11).
Згідно письмових заперечень представника відповідача, на виконанні перебувало також виконавче провадження 35987865 з примусового виконання виконавчого листа № 2-495/11/0408 від 02.11.2011 р. виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте банк» боргу в розмірі 638566,06 грн. Згідно даних АСВП (ВП-спецрозділ) вказане виконавче провадження було завершено 14.12.2013 р. на підставі вимог п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві. Вищевказані виконавчі провадження були завершені державним виконавцем у звязку з відсутністю у боржника майна. на яке можливо звернути стягнення та передані на зберігання до архіву, після чого знищені у звязку з закінченням строку зберігання.
Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).
Пунктом 13 Постанови № 5 розяснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.
Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) в редакції чинній станом на час спірних правовідносин, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
Згідно частин 1,2 статті 50 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам Закону N 606-XIV, чинного на момент закінчення виконавчого провадження, дій щодо зняття арешту з майна відповідачем - ОСОБА_2 відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області проведено не було, чим було порушено право позивача на користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на ту обставину, що виконавче провадження, за яким постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ м. Кривого Рогу було накладено арешт на все майно ОСОБА_1, знищено, захист прав позивача у спосіб оскарження бездіяльності державного виконавця неможливий, в звязку з чим права відповідача підлягають захисту шляхом звільнення майна з-під арешту, накладеного вищезазначеною постановою державного виконавця.
Тому беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку до наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон від 01.07.2004 № 1952-IV) державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на обєкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.
Згідно абзацу першого частини другої статті 26 Закону від 01.07.2004 № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.317, 319, 391 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Зняти арешт (обтяження) з належного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, рухомого та нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника державного виконавця Довгинцівського ВДВС КМУЮ у ВП № 29767230 від 14.11.2011 р., вилучивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) запис про обтяження № 11837322 від 14.11.2011 р.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 грудня 2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко