233 № 233/1718/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

при секретарі Теліціній О.О.,

за участю

представника позивача -

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н в розмірі 117000 грн. 00 коп., в якому зазначено, що відповідно до договору, укладеного 26 серпня 2005 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 систематично порушувала свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник неналежним чином виконувала передбачені договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 26 серпня 2005 року станом на 28 лютого 2018 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 265 гривень 95 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 116734 гривень 05 копійок, а всього 117000 гривень 00 копійок, судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відповідь на відзив, в якій підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позову заяву, з якого вбачається, що відповідач частково визнає позов не заперечує проти стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 265 гривень 95 копійок; просить застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом. Не заперечувала проти стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, обчислених за ставкою 48% річних в межах трирічного строку позовної давності в розмірі 378 гривень.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 26 серпня 2005 року ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок на підставі підписаної нею заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.12).

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 04 жовтня 2005 року отримала кредитну карту № 229001 (а.с.12 на звороті)

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_1 погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.13-18).

Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідачка погодилася з тим, що зщо дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов кредитного договору б/н від 26 серпня 2005 року відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1300 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 календарних днів у році (а.с.12, 13-18).

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач ОСОБА_1 визнає проценту ставку за користування кредитними коштами в рамках кредитного договору, укладеного 26 серпня 2005 року в розмірі 48% на рік (а.с.41-42).

Відповідно до довідки відповідача від 27 березня 2018 року старт карткового рахунку відбувся 26 серпня 2005 року; ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1300 гривень, який неодноразово змінювався, останній раз 11 грудня 2013 року і становив 270 гривень (а.с.11).

В рамках кредитного договору від 26 серпня 2005 року ОСОБА_1 було видано кредитну картку № 229001 з терміном дії березень 2012 року та № 150856 з терміном дії листопад 2015 року (а.с.67).

З дослідженої судом виписки по кредитному рахунку (а.с.56-66) вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами та частково здійснювала їх погашення останній раз 27 листопада 2013 року в розмірі 50 гривень шляхом поповнення кредитного рахунку в терміналі самообслуговування.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в цей час жодна зі сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк.

Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком.

Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобовязання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до розрахунку позивача по справі (а.с.6-10) станом на 28 лютого 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 26 серпня 2005 року становить 117000 грн 00коп і складається із: заборгованості за кредитом 265грн. 95 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 116734 грн. 05 коп.

Строк дії кредитної картки, перевипущеної та виданої відповідачці в рамках укладеного кредитного договору листопад 2015 року, отже вона діє до 30 листопада 2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 16 квітня 2018 року.

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту позичальник ОСОБА_1 мала здійснювати щомісячно частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з позовом в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Суд на підставі вищевикладених доказів дійшов висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в частині погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 265 гривень 95 копійок, яка визнана відповідачкою і підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зауважує, що відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву не заперечувала правомірності застосування банком процентної ставки за користування кредитом в розмірі 48% на рік.

При розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом суд виходить з наступного.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 16 квітня 2018 року.

Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що відповідач мав сплачувати обовязкові щомісячні платежі наступного місяця, в межах трирічного строку позовної давності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом за період, починаючи з квітня 2015 року.

В межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог підлягають стягненню проценти за користування кредитом за період з 16 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 363 гривні 02 копійки з наступного розрахунку: 1050 днів х (48% : 360 днів) х 265 грн 95коп.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України № 6-1457цс16 від 09 листопада, суд не бере до уваги на підтвердження факту переривання позовної давності зарахування в рахунок погашення за кредитним договором 391 грн 01коп, яке мало місце 20 серпня 2015 року, оскільки як вбачається з виписки по кредитному рахунку зарахування коштів відбулось шляхом автоматичного списання з картки26**18 та проведення банком службової операції 25 липня 2014 року по скасуванню штрафу в розмірі 100 грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором б/н від 26 серпня 2005 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 28 лютого 2018 року в загальному розмірі 628 грн. 97 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 265 грн. 95 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 363 грн. 02 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині.

Відповідно ст. 141 ЦПК України витрати, пов*язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 599, 612, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Калініна), 48/105, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26 серпня 2005 року станом на 28 лютого 2018 року в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 97 копійок, яка складається із:

-заборгованості за кредитом в розмірі 265 грн. 95 коп.,

- заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 363 грн. 02коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 9 (девять) гривень 51 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: