Справа № 369/2887/18
Провадження №4-с/369/50/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Водала А.Ю.,

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державне підприємство «Сетам» в особі ОСОБА_4 про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що за рішенням суду з нього аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист та примусове виконання здійснює Києво-Святошинський РВ ДВС Київської області. Постановою державного виконавця від 03 липня 2017 року подано в розшук майно боржника, а саме автомобіль «ШЕВРОЛЕТ». 05 березня 2018 року видано доручення головним державним виконавцем ДП «Сетам» на проведення виконавчих дій. При цьому державний виконавець виходив з того, що наявна заборгованість в розмірі 40000,00 грн., що перевищує суму платежів за шість місяців. Вказав, що при прийнятті даної постанови державним виконавцем не було враховано, що транспортний засіб є основним законним джерелом його доходу та його вартість значно перевищує суму заборгованості по стягненню. В матеріалах виконавчого провадження відсутнє будь-які докази на підтвердження його ухилення він сплати аліментів.

Просив суд скасувати постанову головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби в Київській області ОСОБА_2 від 03 березня 2017 року про розшук автомобіля «Шевролет Лачетті» 2005 року випуску д/н АІ 6023ЕІ, скасувати доручення головного державного виконавеця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби в Київській області ОСОБА_2 від 20 лютого 2017 року про проведення виконавчих дій та постанову, прийняту на підставі доручення про опис та арешт майна боржника від 05 березня 2018 року , зобовязати ДП «Сетам» негайно повернути належне йому майно, автомобіль «Шевролет Лачетті» 2005 року випуску д/н АІ 6023ЕІ.

У судовому засіданні ОСОБА_1 подану скаргу підтримав. Суду пояснив, що державний виконавець не в повному обсязі перевірив обставини справи, не врахував, що автомобіль є єдиним джерелом доходу. На даний час він позбавлений можливості заробляти кошти. Даний арешт також в інтересах дитини. Просив задоволити подану скаргу.

У судовому засіданні головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 проти доводів скарги заперечував. Суду пояснив, що ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів, яку не погашає. У встановленому порядку було прийнято постанову, що сприятиме виконанню судового рішення. Просив відмовити в задоволенні скарги.

У судове засідання ОСОБА_3 не зявилась. Про час та місце розгляду скарги повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду скарги до суду не надходило.

У судове засідання представник Державного підприємства «Сетам» не зявився. Про час та місце розгляду скарги повідомлений. Подали суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини Артема, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 червня 2015 року.

На виконання рішення суду був виданий 26 листопада 2015 року виконавчий лист, який був предявлений для примусового виконання до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ в Київській області.

Відповідно до ст.55,56 Закону України «Про виконавче провадження» не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обовязковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обовязково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, обєм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо; Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, повязаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через пять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обовязковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобовязані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом пяти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Постанову головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби в Київській області ОСОБА_2 від 03 березня 2017 року про розшук автомобіля «Шевролет Лачетті» 2005 року випуску д/н АІ 6023ЕІ, а також видано доручення головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби в Київській області ОСОБА_2 від 20 лютого 2017 року про проведення виконавчих дій та постанову, прийняту на підставі доручення про опис та арешт майна боржника від 05 березня 2018 року.

У Додатку до Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами» стягнення за виконавчими документами не може бути звернено на таке майно, що належить боржникові - фізичній особі на праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідне для боржника, членів його сімї та осіб, які перебувають на його утриманні (крім майна та речей, що належать до предметів мистецтва, колекціонування та антикваріату, дорогоцінних металів та дорогоцінного, напівдорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах): 1. Предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речі індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі). 2. Лікарські засоби, окуляри та інші вироби медичного призначення, необхідні боржникові, членам його сімї та особам, які перебувають на його утриманні, за медичними показаннями. 3. Меблі - по одному ліжку та стільцю на кожну особу, один стіл, одна шафа на сімю. 4. Один холодильник на сімю. 5. Один телевізор, персональний компютер на сімю, один мобільний телефон - на кожну особу. 6. Запас питної води, продукти харчування, необхідні для особистого споживання боржникові, членам його сімї та особам, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку на три місяці або гроші, необхідні для придбання запасів питної води та продуктів харчування для боржника, членів його сімї та осіб, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку трикратного розміру мінімальної заробітної плати, що діє на день звернення стягнення, на кожну особу. 7. Майно, необхідне для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів боржником, членами його сімї та особами, які перебувають на його утриманні, професійних занять боржника, членів його сімї та осіб, які перебувають на його утриманні, якщо воно є єдиним джерелом доходу таких осіб, знаряддя особистої кустарної і ремісничої праці, книги. 8. Паливо, необхідне боржникові, членам його сімї та особам, які перебувають на його утриманні, для приготування щоденної їжі та опалення (протягом опалювального сезону) житлового приміщення. 9. Використовувані для цілей, не повязаних із провадженням підприємницької діяльності, племінна, молочна і робоча худоба (по одній одиниці), кролики (дві пари), птиця (пять штук), корми, необхідні для їхнього утримання до вигону на пасовища. 10. Насіння, необхідне для чергового посіву, та незібраний урожай - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством (крім земельних ділянок, на які накладено стягнення). 11. Сільськогосподарський інвентар - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством. 12. Технічні та інші засоби реабілітації, що забезпечують компенсацію або усунення стійких обмежень життєдіяльності людей з інвалідністю та інших категорій осіб, автомобіль, яким відповідно до закону за медичними показаннями забезпечена людина з інвалідністю безоплатно або на пільгових умовах. 13. Призи, державні нагороди, почесні та памятні знаки, якими нагороджений боржник.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід зазначити, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, будь які умови обмеження у свободі пересування у разі його застосування обовязково мають бути визначені законом.

Як убачається із довідки-розрахунку виданої Києво-Святошинський РВ ДВС Київської області від серпня 2017 року станом на 01 серпня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає 20 000,00 грн.

При цьому із довідки убачається, що починаючи з 01 серпня 2016 року аліменти не сплачувались взагалі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Враховуючи, що автомобіль використовується заявником у якості джерела доходу, не встановлення такого обмеження позбавить боржника основного законного джерела засобів для існування, що в подальшому вплине на сплату аліментів.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Матеріали даної скарги не містять також відомостей коли саме було повідомлено боржника ОСОБА_1 про прийняття оскаржуваної постанови, та які дії вчинялись державним виконавцем по виконанню судового рішення з дня його відкриття, чи був боржник належним чином повідомлений про це і чим це підтверджується, а державний виконавець не надав суду будь-яких підтверджень при вирішенні питання доведеності факту зловживання процесуальними правами чи невиконання боржником обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», наслідком чого було нарахування заборгованості по аліментам.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження ухилення боржника від сплати аліментів, характер роботи ОСОБА_1, застосування арешту до заборгованості нарахованої до набрання чинності відповідних змін, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та її задоволення частково.

Інші вимоги щодо скасування доручення головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби в Київській області ОСОБА_2 від 20 лютого 2017 року про проведення виконавчих дій та постанову, прийняту на підставі доручення про опис та арешт майна боржника від 05 березня 2018 року, зобовязання ДП «Сетам» негайно повернути належне йому майно, автомобіль «Шевролет Лачетті» 2005 року випуску д/н АІ 6023ЕІ, задоволенню не підлягають як передчасні.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», інформаційним лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13, ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби в Київській області ОСОБА_2 від 03 липня 2017 року про розшук автомобіля «Шевролет Лачетті» 2005 року випуску, державний номерний знак АІ 6023ЕІ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 25 червня 2018 року.

Суддя