АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року

місто Київ

справа №2-2581/11

провадження №22-ц/796/2310/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних

справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва в складі судді Лісовської О.В. від 16 червня 2017 року за заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання,

встановив:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24 травня 2011 рокупозовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» борг за кредитним договором в сумі 1 809 088 грн. 92 коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 1 700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн.

8 червня 2017 року ПАТ «Марфін Банк» звернулось до суду із заявою пропоновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, в обґрунтування якої зазначає, що на виконання вказаного рішення суду Деснянським районним судом міста Києва 18 квітня 2012 року було видано виконавчий лист. Однак, при пересилці поштою з ВДВС Деснянського районного управління юстиції в м. Києві до ПАТ «Марфін Банк» виконавчий лист було втрачено, тому у банка існує об'єктивна необхідність в отриманні дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року заяву задоволено, ухвалено видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-2581/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» боргу за кредитним договором та поновлено ПАТ «Марфін Банк» строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа по даній справі.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, згідно якого відмовити у задоволенні заяви ПАТ «Марфін Банк» про поновлення строків та видачу дублікату виконавчого листа в справі № 2-2581/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на позивача.

Відповідач посилається на невідповідність ухвали суду нормам процесуального права, оскільки суд не направив йому копію заяви та не повідомив про її розгляд.

Також, відповідач вказує, що заява позивача та ухвала суду не містить причин пропущення строків, які можна визнати поважними, при цьому відсутні докази на підтвердження того, що за даним виконавчим листом не відкривалось виконавче провадження.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника ПАТ «Марфін Банк» (ПАТ «МТБ Банк») - Семенюту О.В., яка просила залишити ухвалу суду без змін, та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Як передбачено ч.1 ст.371 ЦПК України, в редакції чинній на день постановлення ухвали, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Так, причина пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об'єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про те, що факт втрати виконавчого листа є доведеним та існують поважні причини для поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

З урахуванням, що в матеріалах справи відсутні докази про існування на теперішній час оригіналу виконавчого листа, який б заявник міг надати виконавчій службі та відсутні докази у підтвердження виконання цього рішення, а відтак судом першої інстанції при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання не допущено порушення норм процесуального права та в повній мірі досліджено належність та допустимість доказів наданих заявником.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва в складі судді Лісовської О.В. від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Дата виготовлення повного тексту постанови - 30 березня 2018 рік.

Головуючий: С.В. Кулікова

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик