Справа № 314/1898/17
Провадження № 2/314/94/2018
Повне рішення суду, складено 26 червня 2018 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 21 червня 2018 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та про зміну порядку сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому вимагає: звільнити її від сплати заборгованості по аліментам, що стягуються на його користь утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, за період з 01.09.2011 року по 31.12.2015 року, в сумі 24743 гривні 25 копійок; розстрочити сплату заборгованості по аліментам, яка складає 7913 гривень 50 копійок, шляхом щомісячної сплати по 200 гривень щомісячно; встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 350 гривень щомісячно, зі сплатою їх до досягнення донькою повноліття.

Як зазначила позивачка у позовній заяві, вона та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно виконавчого листа № 2-0805-437/2011 від 10.04.2011 року, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області, з позивачки на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 стягуються аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вказала позивачка, 19.08.2011 року відповідач ОСОБА_2 був затриманий за вчинення злочину, у подальшому засуджений, та перебував в місцях позбавлення волі до 14.12.2015 року, коли був звільнений умовно-достроково. Увесь цей час донька проживала з матір'ю відповідача, сам відповідач доньку фактично не утримував і не виховував, отримання ним аліментів на утримання доньки в цей період часу суперечить правовій природі аліментного платежу. У зв'язку з цим позивачка вважає, що наявні правові підстави для звільнення її від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася в період з 01.09.2011 року по 31.12.2015 року, в сумі 24743 гривні 25 копійок.

Крім того, позивачка вказала, що тривалий час проживає в сільській місцевості, починаючи з 2008 року не може знайти роботу, у вересні 2014 року в неї народилася ще одна дитина донька Софія; вона та донька проживають виключно за рахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, доходів від здачі в оренду земельного паю, а також випадкових доходів чоловіка, з яким вона проживає однією сім'єю. У зв'язку з цим позивачка просить встановити сплату аліментів у твердій грошовій сумі 350 гривень щомісячно, а також розстрочити залишок заборгованості по аліментам, що утворився за період з 01.01.2016 року по 22.05.2017 року.

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали позов, просять його задовольнити у повному обсязі; суду пояснили, що, на їх думку, у справі наявні підстави для звільнення позивачки від сплати заборгованості по аліментам за період 2011-2015 рр., оскільки відповідач не проживав разом з донькою та не утримував її, а також що наявні підстави для розстрочки сплати залишку заборгованості по аліментам, та встановлення їх у твердій грошовій сумі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_5 позов визнали частково. Суду пояснили, що період позбавлення волі у 2011-2015 рр. відповідач не втрачав зв'язку із донькою, яка доглядалася його матір'ю, з нього самого стягувалися аліменти на користь матері згідно іншого судового рішення. Відповідач та його представник не заперечують проти розстрочення сплати заборгованості по аліментам, також не заперечують проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але прохають встановити їх у розмірі 558 гривень, що складає 50 % неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Так, згідно виконавчого листа № 2-0805-437/2011 від 10.04.2011 року, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області (а.с.7), з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи вимоги позивачки про звільнення її від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася з в період з 01.09.2011 року по 31.12.2015 року, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов'язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Знаходження відповідача в місцях позбавлення волі ніяким чином не перебуває і не може перебувати у причинному зв'язку із фактом виникнення у позивачки заборгованості за аліментами. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Щодо вимог позивачки про встановлення розміру щомісячних аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.184 СК України (в діючій редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, в розумінні цих положень закону, право вимагати встановлення щомісячних аліментів у твердій грошовій сумі належить виключно їх одержувачу, а не платнику. Крім того, ст.192 СК України, на яку посилається позивачка, передбачає можливість зменшення або збільшення за рішенням суду розміру аліментів, але ніяк не зміну форми їх сплати з певної частини заробітку на тверду грошову суму. За таких обставин в цій частині позовні вимоги також не ґрунтуються на законі.

Щодо вимог позивачки про розстрочення сплати частини заборгованості за аліментами, суд виходить з положень ч.1 ст.197 СК України, згідно яких з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. При цьому суд враховує, що у позивачки у вересні 2014 року народилася ще одна донька, яку вона зобов'язана утримувати, а отже, нести додаткові витрати, а також враховує відсутність заперечень відповідача щодо такої розстрочки. У зв'язку з цим в цій частині суд задовольняє позовні вимоги (в заявлених межах), встановлюючи відповідну розстрочку на 35 місяців.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 13, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та про зміну порядку сплати аліментів задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату заборгованості по аліментам, що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа № 2-0805-437/2011 від 10.04.2011 року, що утворилася за період з 01.01.2016 року по 22.05.2017 року у розмірі 7913 гривень 50 копійок, а саме: стягнути зазначену заборгованість по 226 гривень 10 копійок щомісячно протягом 35 місяців.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

21.06.2018 року м.Вільнянськ

Суддя Андрій Валентинович Кофанов

27.06.2018