Справа № 493/2266/18
Провадження № 2/493/1035/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 23 жовтня 2014 року, право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 87,2 кв. м, житловою площею 43,8 кв. м. з верандою (літ. а), прибудовою (літ. а1), навісом (літ. а2), господарськими будівлями погребом з шиєю (літ. Б, б), сараями (літ. В, Г), вбиральнею (літ. Д), розташований по вул. Т.Г. Шевченка, № 30 в с. Чернече Балтського району Одеської області, право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1587 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0050, розташовану по вул. Т.Г. Шевченка, № 30 в с. Чернече Балтського району Одеської області, стверджуючи, що його матері ОСОБА_4 на праві приватної власності належали вище вказані житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка.

За свого життя, 23 листопада 1992 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр № 62, в якому заповіла ОСОБА_3 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Чернече Балтського району Одеської області. Стосовно іншого майна заповіту вона не складала.

23 жовтня 2014 року мати позивача ОСОБА_4 померла. Після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, першої черги за законом, фактично прийняв спадщину, так як проживав разом з матірю на день її смерті, поховав матір, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, проживає в житловому будинку і в теперішній час, підтримує його в належному стані, крім нього інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, немає, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, першої черги за законом по причині відсутності в нього оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, і рекомендовано звернутися з позовом до суду.

Вказані вище обставини позбавили позивача права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном, з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти його задоволення, просить розглянути справу без її участі у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що матері позивача ОСОБА_4 на праві приватної власності згідно запису в погосподарській книзі Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області № 4, особовий рахунок № 0329, належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Т.Г. Шевченка, № 30 в с. Чернече Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 389011, виданого на підставі рішення Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області від 30.10.2008 року № 141-V, належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1587 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0050, розташована по вул. Т.Г. Шевченка, № 30 в с. Чернече Балтського району Одеської області, 23 листопада 1992 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр № 62, в якому заповіла ОСОБА_3 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Чернече Балтського району Одеської області, стосовно іншого майна заповіту вона не складала, заповіт ніким не змінено і не скасовано, після смерті ОСОБА_4, померлої 23 жовтня 2014 року, спадщину, як спадкоємець за заповітом, першої черги за законом, фактично прийняв позивач, так як проживав разом з матірю на день її смерті, поховав матір, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, проживає в житловому будинку і в теперішній час, підтримує його в належному стані, крім нього інших спадкоємців першої черги за законом судом не встановлено, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, першої черги за законом по причині відсутності в нього оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку і рекомендовано звернутися з позовом до суду, оскільки згідно із гл. 4 Закону України «Про нотаріат» та у відповідності до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив, та батьки, отже, позивач, як син спадкодавця ОСОБА_4, є спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, не відмовлявся від спадщини, тому вважається таким, що прийняв її.

Надані позивачем письмові докази, в тому числі ксерокопії паспорту, свідоцтва про народження, про смерть, заповіту, технічного паспорту, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 389011, довідок Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області від 16.12.2014 №№ 451/02-30, 452/02-30, від 13.08.2018 року №№ 401/02-15, 402/02-15, інформація приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 від 14.11.2018 року № 2181/01-16 та ін., вказують на те, що він, як спадкоємець за заповітом, першої черги за законом, має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним житловим будинком з господарськими будівлями, земельною ділянкою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10-13, 141, 259, 263 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3, як за спадкоємцем за заповітом після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 23 жовтня 2014 року, право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 87,2 кв. м, житловою площею 43,8 кв. м. з верандою (літ. а), прибудовою (літ. а1), навісом (літ. а2), господарськими будівлями погребом з шиєю (літ. Б, б), сараями (літ. В, Г), вбиральнею (літ. Д), розташований по вул. Т.Г. Шевченка, № 30 в с. Чернече Балтського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_3, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 23 жовтня 2014 року, право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1587 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0050, розташовану по вул. Т.Г. Шевченка, № 30 в с. Чернече Балтського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області відповідно до ч. 1 п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

СУДДЯ