Провадження №2/447/1002/18
Справа №447/2410/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

23.11.2018 року Миколаївський районний суд Львівсь кої області

в складі: головуючого судді Карбовнік І . М.

з уча стю секретаря судового засідання Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу "Новороздільський політехнічний коледж" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідача про поновлення його на посаді викладача Державного вищого навчального закладу "Новороздільський політехнічний коледж" та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи з суми середньомісячної заробітної плати - 424,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він з лютого 1982 року і до 31 серпня 2018 року працював викладачем Державного вищого навчального закладу "Новороздільський політехнічний коледж". Перебуваючи у черговій основній щорічній відпустці з 03 липня по 28 серпня 2018 року він захворів і знаходився на стаціонарному лікуванні з 15 серпня по 31 серпня включно.

Наказом від 03.09.2018 року за № 63/к він був звільнений з посади викладача Державного вищого навчального закладу "Новороздільський політехнічний коледж" 31.08.2018 року згідно ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, перебуваючи на лікарняному та не використавши основної щорічної відпустки. Вказане звільнення вважає незаконним та таким, що суперечить чинному законодавству. Вважає, що має переважне право на залишення на роботі, оскільки має на утриманні двох утриманців, утримує свою сім"ю самостійно, має тривалий безперервний стаж роботи у даному навчальному закладі, тобто згідно п. 1, 2,3, ч. 2 ст. 42 КЗпПУ має переважне право на залишенні на роботі.

Крім того, відповідач, першочергово мав порівняти кваліфікацію та продуктивність праці всіх працівників, чого зроблено не було, у зв"язку з чим просив позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пяснення аналогічні позовній заяві та просив такі задоволити в повному обсязі.

Представники відповідача Турчин Н.В. в судовому засіданні проти задовлення позову заперечувала та з підстав вказаних у поданому до суду відзиві на позовну заяву просила в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював в Державному вищому навчальному закладі «Новороздільський політехнічний коледж» викладачем спецдисциплін хіміко-екологічного циклу з 12 лютого 1982 року по 03 вересня 2018 року.

Наказом №63/к від 03 вересня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи 31 серпня 2018 року по п.1 ст.40 КЗпП України, а наказом № 72/к від 11 жовтня 2018 року дата звільнення 31 серпня 2018р. була змінена на 03 вересня 2018 р. з врахуванням припису про усунення виявлених порушень Головного управління Держпраці у Львівській області № ЛВ2079/456/АВ/П від 11 жовтня 2018року.

Наказом №107/н від 01 серпня 2017 року припинена підготовка фахівців на спеціальність « Прикладна екологія» і закриття даної спеціальності у зв'язку з відсутністю вступників на спеціальність «Прикладна екологія» і випуском останньої групи даної спеціальності в 2017 році.

Внаслідок припинення підготовки фахівців по спеціальності «Прикладна екологія» з 01.09.2017 року відбулися зміни в організації навчального процесу і відсутні спецдисципліни які читали викладачі ОСОБА_1 і ОСОБА_4 На 2017/18 навчальний рік ОСОБА_1 було запропоновано викладати дисципліну «Безпека життєдіяльності» з річним педнавантаженням 38 годин, на що він дав згоду заявою від 31.08.2017 року, дане педнавантаження він вичитав в першому семестрі вересень-грудень 2017 року. Після вичитки 38 годин дисципліни «Безпека життєдіяльності» позивачу була запропонована посада завідуючого господарством на 0,5 ставки але він відмовився від неї про що письмово повідомив дирекцію коледжу 16.02.2018 року

З врахуванням вищевикладеного та відсутністю роботи, яку ОСОБА_1 могло бути запропоновано, відповідачем 02.05.2018 року було надано позивачу попередження про звільнення його з роботи по п.1 ст.40, в зв'язку зі змінами в організації навчального процесу, після закінчення двохмісячного терміну попередження який закінчувався 02 липня 2018 року.

Однак 02 липня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про надання йому щорічної відпустки з 03 липня 2018 року. Дана відпустка мала бути закінчена 28 серпня 2018 року і після цього ОСОБА_1 повинен був бути звільнений. Проте під час відпустки позивач захворів і перебував на лікарняному з 15 по 31 серпня 2018 року. По закінченні лікарняного (31.08.2018р.) по коледжу був виданий наказ №63/к від 03.08.2018р. про звільнення його з роботи з 31.08.2018 року (останній день листка не працездатності), але як вказано вище наказом №72/к дата звільнення була змінена з 31.08.2018року на 03 вересня 2018 року.

Адміністрація коледжу зверталася до Профспілкового комітету коледжу про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи по п.1 ст.40 в зв'язку із скороченням працівників що відповідало ст.43 КЗпП України. Профком дав згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи (Рішення профкому від 23 серпня 2018 року)

Звільнення ОСОБА_1 з роботи з 03 вересня 2018 року здійснено за відсутності інших працівників - викладачів спецдисциплін порівняно з якими йому могли бути надані переваги на залишення на роботі. На час звільнення 03 вересня 2018 року в коледжі було тільки двоє викладачів які читали спецдисципліни на спеціальності «Прикладна екологія» яка була закрита ще з 01 серпня 2017року - це ОСОБА_1 і ОСОБА_4

При цьому слід зазначити, що викладати інші дисципліни зокрема «Безпека життєдіяльності» він не має права, так як його спеціальність по диплому «Технологія неорганічних речовин» і кваліфікація інженер хімік-технолог свідчать що він не є фаховим спеціалістом по викладанню дисципліни «Безпека життєдіяльності», а постановою Кабінету Міністрів України №1187 від 30.12.2015 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2018 року) «Ліцензійні умови провадження освітньої діяльності» п.49 передбачає що відповідні спеціальності визначаються згідно з документами про вищу освіту або про науковий ступінь.

Пунктом 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП Україниви значено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті49-2КЗпП Українипро наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, зазначених у п.19 Постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"( з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першоїстатті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

При звільненні позивача з роботи відповідачем було дотримано вимог чинного трудового законодавства та процедуру звільнення працівника за пунктом 1статті 40 КЗпП України, порядок вивільнення працівників, передбачений статтею 49-2КЗпП України та вимогищодо сприяння в працевлаштуванні осіб, які підлягали вивільненню, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про поновлення на роботі, тому у їх задоволенні також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу "Новороздільський політехнічний коледж" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03.12.2018 року.

Суддя Карбовнік І. М.