Дата документу 25.04.2018 Справа № 554/338/18
Провадження № 2/554/1204/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому прохала зобов»язати відповідача надати доступ до квартири АДРЕСА_1 для того, щоб мати можливість забрати свої речі, які є її власністю.

До початку першого судового засідання позивач змінила предмет позову та збільшила позовні вимоги, прохала витребувати у ОСОБА_3, який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів її майном, на її користь наступне майно: матрац Дормео вартістю 2 615 грн., пилосос Самсунг SC 6762 вартістю 1087 грн., ДСП вартістю 850 грн., ноутбук Lеnоvо G510 вартістю 6 000 грн., сенсорну мишку Logitech М171 для ноутбука червоного кольору вартістю 400 грн., 2 колонки до ноутбуку F&D R 215 вартістю 700 грн., кабель HDMI вартістю 200 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону ФЛАЙ вартістю 100 грн., фен МАЕСТРО mr230 вартістю 600 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що мешкала у квартирі АДРЕСА_1 разом із господарем ОСОБА_4 з 2014 року. Він був літньою людиною, тому вона допомагала йому по господарству, доглядала за ним, прибирала у квартирі. Під час мешкання в квартирі знаходилися її речі, які є її особистою власністю, а саме ноутбук Lеnоvо G510, сенсорна мишка Logitech М171 для ноутбука червоного кольору, 2 колонки до ноутбуку чорно-білого кольору, кабель HDMI, зарядний пристрій до мобільного телефону ФЛАЙ, фен МАЕСТРО рожевого кольору. 19.12.2017 року ОСОБА_4 помер, залишивши заповіт на її ім»я. Після смерті до квартири вселився його син ОСОБА_3, який змінив у квартирі замки та відмовляється надати їй доступ до квартири, щоб забрати речі. З цих підстав змушена звернутися до суду з позовом.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечував, зазначив, що останні роки його батько ОСОБА_4 хворів, тому найняв молоду дівчину ОСОБА_1 прибирати в квартирі. Позивач в квартирі не проживала, але часто бувала. Після смерті батька 19.12.2017 року по 29.12.2017 року позивач мала доступ до квартири, а 29.12.2017 року він, як єдиний власник, змінив замки, так як помітив зникнення деяких речей. Майно, яке просить витребувати ОСОБА_1 знаходиться у квартирі, але вона не являється його власником. Ноутбук куплений ним особисто для матері, фен також належав останній, колонки та комп»ютерна мишка куплені батьком, телефон позивач забрала собі відразу після смерті батька, зарядний пристрій залишився. Крім того, пилосос був куплений ним 23.09.2011 року, що підтверджується чеком, матрац також належав його батькові. Те, що ДСП отримала на «Новій пошті» позивач, також не підтверджує його належності останній. Товарний чек на ноутбук та комплектуючі датований 26.02.2018 року, а моделі не відповідають тим, які знаходяться в його квартирі, тому чек не має відношення до справи. Скріншот з інтернету щодо фену ОСОБА_5 також не відповідає дійсності. Також в квартирі знаходилися і його речі, тому прохав в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, додатково пояснила, що до грудня 2017 року нею було принесені з дому та придбані різні речі. Так, матрац, ДСП, пилосос, телефон Флай і зарядний пристрій були куплені нею для ОСОБА_4, ноутбук Lеnоvо, колонки, мишка та кабель були куплені нею для спільного користування з ОСОБА_4, фен також належав їй особисто. Всі ці речі на сьогодні відповідачем їй не повернуті, ключі від квартири знаходяться у відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, прохав його задовольнити у повному обсязі, прохав врахувати, що 16.05.2016 року відповідача визнано таким, що втратив право користування квартирою, з 2005 року він у ній не проживав. Ця ситуація з майном має місце тому, що ОСОБА_3 незадоволений тим, що його батько заповів своє майно ОСОБА_1

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, додав, що всі перераховані речі, крім фену, про який зазначає позивач, знаходяться в квартирі, оскільки належали його батькові та матері. Ноутбук та пилосос він купив особисто, що підтверджується чеками, інші речі були придбані його батьком, а ніяк не належали позивачу, тому прохав в позові відмовити.

Заслухавши сторони та представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з травня 2014 року здійснювала постійний догляд за ОСОБА_4, який проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_6) в м.Полтава та був її власником. Оскільки останній був літньою людиною, вона йому допомагала по господарству, купувала продукти, прибирала у квартирі, в останні дні життя доглядали та лікувала. Кожного дня вона знаходилася в квартирі.

Із свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1994 року № 1408, виданого відділом приватизації житла м.Полтави, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 (ОСОБА_6) в м.Полтава належала ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (а.с.4).

19 грудня 2017 року ОСОБА_4 помер та залишив на ім»я ОСОБА_1 заповіт від 22.05.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований за № 646 (а.с.3), згідно якого все своє нерухоме та рухоме майно заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_4 до квартири вселився ОСОБА_3, син померлого, та змінив замки у дверях.

Вказані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує той факт, що перераховані позивачем речі, крім фену ОСОБА_5 вартістю 600 грн., знаходяться в квартирі, однак не повертає він їх з тих підстав, що ОСОБА_1 не являється власником цього майна.

З пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що ще до заміни в квартирі замків вона особисто бачила в квартирі пилосос, матрац та ДСП, оскільки сама особисто радила ОСОБА_1 купити ці речі для ОСОБА_4, ноутбук, який як повідомив їй за життя ОСОБА_4, належав ОСОБА_1, мобільний телефон, який остання купила на день народження ОСОБА_10 Впевнено заявила, що ОСОБА_11 ніколи нічого своєму батькові не купував, так як в нього не було коштів, навпаки, всі його кредити погашав ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що бачив у квартирі ноутбук Lеnоvо, аксесуари до нього, принтер, мишку, матрац, розовий фен. Також бачив у ОСОБА_4 мобільний телефон, який повідомив про те, що купив його.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що встановлено ч.1 ст. 319 ЦК України.

Віндикаційним є позов не володіючого майном власника до його фактичного набувача про витребування індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Дані правовідносини регулюються нормами ст. 387 ЦК України, згідно якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст.387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, зокрема, надані сторонами квитанції, інструкції по експлуатації, гарантійні талони, накладну, сертифікат (а.с.27,31-35, 48-49, 52,54), суд прийшов до висновку, що матрац Дормео вартістю 2 615 грн., пилосос Самсунг SC 6762 вартістю 1087 грн., ДСП вартістю 850 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону ФЛАЙ вартістю 100 грн. не є власністю ОСОБА_1, оскільки всі вони придбані чи подаровані для користування ОСОБА_4, що підтвердили як свідки, так і сама позивач у судовому засіданні. Факт придбання цих речей останньою для померлого ОСОБА_4 не свідчить, що ці речі належали їй. Позивачем не доведено також, що ці речі придбані саме за її кошти. Спадщину після померлого остання ще не прийняла, тому вважати її власником на це майно в якості спадкоємця є передчасним.

Не надано позивачем достатніх доказів і фактичного знаходження фену ОСОБА_5 вартістю 600 грн. у володінні ОСОБА_3, скрін-шот із сайту щодо вартості подібного фену не є належним доказом щодо його наявності. ОСОБА_5 розового кольору, який бачив у квартирі, зокрема, і свідок ОСОБА_12, не належить позивачу, що підтвердила вона особисто.

Разом з тим, суд вважає доведеним факт перебування у володінні ОСОБА_11 належного ОСОБА_1 майна, а саме ноутбуку Lеnоvо G510 вартістю 6 000 грн., сенсорної мишки Logitech М171 для ноутбука червоного кольору вартістю 400 грн., 2 колонок до ноутбуку F&D R 215 вартістю 700 грн., кабелю HDMI вартістю 200 грн., що підтверджується дублікатом товарного чеку наданим позивачем (а.с. 53), показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12В, а також поясненнями позивачки та самого відповідача, який підтвердив перебування в його квартирі ноутбуку та аксесуарів до нього.

Доводи ОСОБА_3, що наданий ОСОБА_1 дублікат товарного чеку є неналежним доказом, є неспроможними та ґрунтуються лише на припущеннях. Товарний чек містить відбиток печатки ФОП ОСОБА_13, відповідає вимогам законодавства щодо його оформлення. Як пояснила позивач, дата 26.02.2018 року відповідає дню видачі дублікату. Також судом спростовуються твердження відповідача, що в квартирі знаходиться ноутбук іншої моделі Lеnоvо G500А, чек на який він додав (а.с.27), оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Пояснення ОСОБА_1 щодо належності ноутбуку Lеnоvо G510 вартістю 6 000 грн. та аксесуарів до нього саме їй є послідовними та узгодженими з показами свідків, що спростовує заперечення відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 ноутбуку Lеnоvо G510 вартістю 6 000 грн., сенсорної мишки Logitech М171 для ноутбука червоного кольору вартістю 400 грн., 2 колонок до ноутбуку F&D R 215 вартістю 700 грн., кабелю HDMI вартістю 200 грн. В іншій частині позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 415 грн. 80 коп., що пропорційно задоволеним позовним вимогам (загальна ціна позову 12 282 грн., позов задоволено на суму 7 300 грн., що становить 59 %).

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 наступне майно: ноутбук Lеnоvо G510 вартістю 6 000 грн., сенсорну мишку Logitech М171 для ноутбука червоного кольору вартістю 400 грн., 2 колонки до ноутбуку F&D R 215 вартістю 700 грн., кабель HDMI вартістю 200 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 415 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя Л.І. Савченко