Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 678/20/16-ц

провадження № 61-7564св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, Моторне (транспортне) страхове бюро України,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, ПрАТ «Український страховий дім»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року у складі судді Лазаренка А. В. та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 29 листопада 2016 року у складі колегії суддів Гринчука Р. С., суддів: Костенка А. М., Грох Л. М.,

встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, МТСБУ про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Під час судового розгляду справи представник позивача подав заяву про уточнення позовних та заміну неналежного відповідача і просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 14 013,61 грн, яка включає: ремонт автомобіля 13 100,57 грн, проведення автотехнічного дослідження - 650 грн, послуги банку за перерахунок коштів за проведення автотехнічного дослідження - 10 грн, заправка автомобіля бензином для доставки експерта для проведення дослідження - 200 грн, оплату поштового зв'язку за відправлення телеграм відповідачам - 53,04 грн та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 15 квітня 2015 року близько 10 год. 40 хв. в смт. Летичів ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на перехрестя вулиць 50-річчя Жовтня-Панасюка на червоний сигнал світлофора внаслідок чого зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, власником якого є позивач, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

06 травня 2015 року постановою Летичівського районного суду ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення і накладено адміністративне стягнення.

Внаслідок зазначеної ДТП позивачу завдано майнову шкоду, вартість якої, згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 10 листопада 2015 року № 266/15, складає 13 100,57 грн.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 14 013,57 грн майнової шкоди та 3 000 грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі виходив з того, що ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні ДТП, а тому шкода завдана ОСОБА_3 підлягає відшкодуванню з винної особи.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 29 листопада 2016 року рішення районного суду в частині визначення розміру відшкодування майнової шкоди та судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 13 750,57 грн майнової шкоди. У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Змінюючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що вирішуючи питання про розмір майнової шкоди судом було взято до уваги витрати які не мають відношення до ДТП.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального прва, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Аргументи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «Український страховий дім», а тому стягнення шкоди з останнього є безпідставним.

Крім того, судами не надано оцінку тому факту, що на момент ДТП не існувало пошкоджень транспортного засобу про які зазначала ОСОБА_3 у позові.

У березні 2016 року ОСОБА_3 подала заперечення на касаційну скаргу, зазначаючи про те, що судами під час розгляду справи було вжито всіх необхідних заходів щодо повного, всебічного й об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, а тому просила судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

12 квітня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу призначено до судового розгляду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Суд установив, що 15 квітня 2015 року сталася ДТП, внаслідок якої належний ОСОБА_3 автомобіль марки «ВАЗ 21074», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження.

Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із довідкою ВДАІ Летичівського району Хмельницької області внаслідок ДТП, яка сталася 15 квітня 2015 року, автомобіль ВАЗ 21074, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження у вигляді деформування переднього лівого крила.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 266/15 від 10 листопада 2015 року, проведеного суб'єктом оціночної діяльності, експертом - автотоварознавцем ДП «Експерт-Сервіс Авто», вартість матеріального збиту, заподіяного ОСОБА_3 внаслідок пошкодження вищевказаного автомобіля у ДТП, з урахуванням пошкоджень зазначених в протоколі огляду транспортного засобу від 09 жовтня 2015 року, станом на дату завершення виконання даного дослідження становить 13 100,57 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 58 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ДТП, шкода завдана позивачу джерелом підвищеної небезпеки та пов'язана із ремонтом її автомобіля підлягає повному відшкодуванню за рахунок відповідача, який в свою чергу не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аргументи касаційної скарги, що на момент ДТП не існувало пошкоджень транспортного засобу які зазначені у висновку автотоварознавця не можуть слугувати підставою для скасування судових рішень, оскільки судом установлено, що під час огляду автомобіля виявлено ряд внутрішніх пошкоджень в ділянці двигуна, ходової частини автомобіля, які за своїми характеристиками, механізмом утворення, відповідають обставинам зіткнення транспортних засобів у ДТП 15 квітня 2015 року.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року в його незміненій частині та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 29 листопада 2016 року.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року в його незміненій частині та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. І. Крат

В. П.Курило