П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року місто Київ

Унікальний № 752/8103/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/564/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Вербової І.М., суддів Шахової О. В., Головачова Я. В.,

при секретарі - Іваницькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Чередніченко Н.П. 01 листопада 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пунктів 8,9 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування залишено без задоволення (а. с. 160-162).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року та ухвалити нове, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 732 955, 36 грн.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що з відповіді фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, який проводив оцінку транспортного засобу випливає, що позивач ознайомлювався з актом огляду транспортного засобу, однак відмовився його підписувати. Висновок про оцінку транспортного засобу складено 11 квітня 2015 року. Однак, експерт ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав свою помилку і підтвердив, що дійсний огляд транспортного засобу було проведено 03 квітня 2015 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що дійсно 03 квітня 2015 року експертом, призначеним ПрАТ «СК «Уніка», було проведено вищезазначений огляд автомобіля. За таких обставин, апелянт стверджує, що висновок, наданий експертом ОСОБА_4 слід вважати недійсним.

Оскільки фактично відсутні докази наявності експерта ПрАТ «СК «Уніка» під час огляду транспортного засобу на спеціалізованому СТО «Віннер Автомотів» від 03 квітня 2017 року, варто вважати, що страховиком погоджено ремонтну калькуляцію СТО відповідно до рахунку № 1020775 від 07 квітня 2015 року, у зв'язку з чим підстави відмови у виплаті страхового відшкодування відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_5, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» - ОСОБА_9. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити, посилаючись, зокрема, на те, що доводи апеляційної скарги щодо дати огляду та відсутність експерта під час огляду транспортного засобу, спростовуються наданими у суді першої інстанції показами свідка (за клопотанням сторін експерта було допитано в якості свідка), який пояснив, що допустив описку в даті складення документу. Крім того, у відповіді ТОВ «Віннер Автомотів» зазначається, що огляд транспортного засобу був ініційований ПрАТ «СК «Уніка» і проходив за участю призначеного страховою компанією експерта. При цьому під час допиту, свідок повідомив суду, що саме він був присутній в якості експерта при огляді транспортного засобу. Щодо доводів апеляційної скарги про те, що рахунок-фактура є належним доказом, що підтверджує перелік пошкоджень, слід зазначити, що наданий позивачем рахунок СТО не був погоджений Страховиком у зв'язку з суттєвими розбіжностями в об'ємі пошкоджень транспортного засобу. Крім того, позивач на місці ДТП підписав акт огляду транспортного засобу, в якому були зафіксовані пошкодження, в якому зазначено, що внаслідок наїзду на ями було пошкоджено три колісних диски та три шини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 28 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страховою компанією «Уніка» укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті за № 011150/4002/0000233 (а.с.16-22).

26 березня 2015 року застрахований автомобіль позивача потрапив у вибоїну, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.25). Вказана дорожньо-траснпортна пригода мала місце у зв'язку з порушенням правил, норм і стандартів Начальником Гайсинської ДРР філії Немирівського райавтодору Вінницької області, Сулимою Л.В., що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні дороги.

30 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля «Land Rover» державний номер НОМЕР_1, з усіма додатками (а.с.48).

Відповідно до наданих пояснень та акту огляду транспортного засобу від 10 лютого 2015 року автомобіль «Land Rover» державнийномер НОМЕР_1 зазнав пошкодження переднього правого диску та шини, переднього лівого диску та шини , заднього правого диску та шини, внаслідок наїзду на перешкоду.

У відповідності до Рапорту аварійного комісару від 26 березня 2015 року (а.с.93-94), який виїжджав на огляд пошкодженого автомобіля на місце ДТП, були зафіксовані аналогічні пошкодження. При цьому позивач підписав вказаний Рапорт. Зауважень чи непогоджень щодо пошкоджень автомобіля ним не було заявлено.

Вказані пошкодження застрахованого транспортного засобу також підтверджуються і первинною довідкою ДПС ВДАІ Гайсинського району Вінницької області від 26 березня 2015 року (а.с.28). Інших пошкоджень внаслідок ДТП автомобіль «Land Rover» державний номер НОМЕР_1, не зазнав.

Так, пунктом 4.1.2. Договору та п.5.2 Правил страхування передбачено, що Страховик не відшкодовує збитки в результаті пошкодження (знищення) покришок та /або колісних дисків (в тому числі декоративних ковпаків, коліс), якщо при цьому не пошкоджені інші частини транспортного засобу.

Позивач обгрунтовував свої позовні вимоги, зокрема, розрахунком № 1020775 від 07 квітня 2015 року ТОВ «Віннер Автомотів».

У відповідності до п.10.1.14.1.2. Договору страхування, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції СТО із застосуванням цін на запасні частини та вартості нормо-годин СТО, яка підтримує гарантійні зобов'язання щодо даної марки транспортного засобу, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудоємності ремонтних робіт.

Згідно з п.10.1.16 Договору страхування ремонтна калькуляція СТО узгоджується до початку ремонтно-відновлювальних робіт. В разі неможливості погодити ремонтну калькуляцію СТО, Страховик має право замовити незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та вирахувати суму страхового відшкодування на підставі висновку експерта автотоварознавця.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рахунок № 1020775 від 07 квітня 2015 року Віннер автомотів (а.с.29) не був погоджений Страховиком у зв'язку із суттєвими розбіжностями в об'ємі пошкоджень транспортного засобу. Крім того, у відповідності до листа ТОВ Віннер Автомотів огляд транспортного засобу «Land Rover» державний номер НОМЕР_1 проходив на підставі заявки ПрАТ «СК Уніка» 03 квітня 2015 року за участю власника та призначеного страховою компанією експерта. Зазначений у Рахунку приймальник ОСОБА_8, не має ліцензії експерта на проведення оцінки транспортних засобів та визначення розміру матеріальних збитків.

При цьому, згідно п.10.1.17 Договору страхування Страховик в будь-якому разі не відшкодовує вартість складових частин ТЗ, їх ремонту або заміни, які не були пошкоджені в результаті страхового випадку, але на заміні/ремонту яких наполягає СТО.

Залишаючи без задоволення позов суд першої інстанції виходив з того, що пошкодження транспортного засобу «Land Rover» державний номер НОМЕР_1 вважаються виключенням із страхових випадків і не підпадають під страхове покриття, а отже не створюють обов'язку для Страховика здійснювати виплату страхового відшкодування. Крім того, Рахунок №1020775 від 07 квітня 2015 року ТОВ «Віннер Автомотів», яким позивач обґрунтовує позов, суперечить нормам Договору страхування та на думку суду є виключно комерційною пропозицією, а тому ПрАТ «СК «Уніка» прийнято обґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Договір страхування, у відповідності до вимог ст.16 Закону України «Про страхування» - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно п.9.3 Договору добровільного комплексного страхування на транспорті №011150/4002/0000233 від 28 листопада 2014 року, розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих ТЗ в результаті страхового випадку, та розрахованого відповідно до умов Договору. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного Страхувальником (Вигодонабувачем), та розміру страхової суми, зазначеної в Договорі. Розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання страхового випадку.

У відповідності до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_9., вони продовжують страхувати позивача за даним транспортним засобом і на даний момент вирішується питання про сплату всієї суми вартості транспортного засобу, оскільки він був викрадений.

Як встановлено в ході розгляду справи, дійсно 12 жовтня 2017 року застрахований автомобіль позивача в період розгляду справи було викрадено (а.с.140).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, виходячи з наведеного вище, висновки суду першої інстанції про обґрунтованість рішення ПрАТ «СК «Уніка» щодо відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, є законним та обґрунтованими.

Таким чином, доводи скаржника та посилання останнього нарахунок-фактуру, яким, на його думку, підтверджено перелік пошкоджень, є необґрунтованими, оскільки вказаний рахунок-фактура не є належним письмовим доказом, зазначений у рахунку приймальник ОСОБА_8 не має ліцензії експерта на проведення оцінки транспортних засобів та визначення розміру матеріальних збитків, а висновком експерта наведене ТОВ «Віннер Автомотів» не підтверджено.

Як встановлено в ході розгляду справи наданий позивачем рахунок-фактура СТО не був погоджений Страховиком у зв'язку з суттєвими розбіжностями в об'ємі пошкоджень транспортного засобу, крім того, позивач на місці ДТП підписав акт огляду транспортного засобу, в якому були зафіксовані пошкодження, в якому зазначено, що внаслідок наїзду на ями було пошкоджено три колісних диски та три шини.

Таким чином, позивачем в ході розгляду справи не доведено, що дійсно у його транспортного засобу були пошкодження, вказані у рахунку-фактурі ТОВ «Віннер Автомотів».

Крім того, провести експертизу у зв'язку з викраденням автомобіля позивача неможливо, а для усунення розбіжностей між рапортом аварійного комісара від 26 березня 2015 року та рахунком-фактурою СТО без проведення огляду транспортного засобу та проведення відповідної експертизи - неможливо. Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають дійсним обставинам справи та письмовим доказам, які містяться в матеріалах справи, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В.Головачов

О.В.Шахова