Справа №442/2249/18
Провадження №2/442/1163/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив :

16.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на будівлю з житловими приміщеннями бару та магазину на першому поверсі, житловим другим поверхом та господарськими будівлями на вул. Коцюбинського,5, м. Дрогобичі Львівської області.

В обґрунтування позову покликається на те, що 17.09.1999 року він набув у власність житловий будинок незакінчений будівництвом, що по вул.. Коцюбинського, 5, в м. Дрогобичі, а також земельну ділянку площею 0,0600 га за вказаною адресою. На момент придбання будинок складав 7% готовності.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №157 від 21.06.2001 року «Про надання дозволу громадянам міста на проектування господарських споруд, гаражів, будівництво нових житлових будинків, реконструкцію приміщень, встановлення кіосків та як виняток, користування самовільно побудованими та переобладнаними приміщеннями» йому дозволено вести проектування перепрофілювання частини житлового будинку на вул. Коцюбинського,5, який знаходиться в стадії будівництва, під магазин-бар. Згодом у 2005 році ним завершено будівництво даного житлового будинку з нежитловими приміщеннями, а в 2006 році завершено будівництво гаража літньої кухні.

11.10.2013 році КП ЛОР Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки виготовлено технічний паспорт на будівлю з нежитловими приміщеннями бару та магазину на першому поверсі, житловим другим поверхом та господарськими будівлями на вул.. Коцюбинського,5, в м. Дрогобич Львівської області. Відповідно до технічно паспортна загальна площа житлового будинку з нежитловими приміщеннями літ. А-2, становить 201,8 кв.м., а гараж літня кухня позначений літ. Б..

В 2016 році на його замовлення було розроблено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що по вул.. Коцюбинського,5, кадастровий номер: :01:025:0217. 14.02.2018 року дана земельна ділянка зареєстрована за ним.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівлі з нежитловими приміщеннями бару та магазину на першому поверсі та другим поверхом та господарськими спорудами встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації.

Також відповідно до відмітки в технічному паспорті стоїть відмітка про самовільно побудовані або переобладнанні приміщення.

У нього відсутній дозвільний документ, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме такого обєкту на тій земельній ділянці.

Просить врахувати, що на земельній ділянці, користувачем якої він є, в межах цільового призначення земельної ділянки за відсутності документу, який дає право виконувати будівельні роботи самочинно здійснено будівництво будівлі з нежитловим приміщенням бару та магазину на першому поверсі, житловим другим поверхом та господарськими будівлями на вул. Коцюбинського в м. Дрогобич Львівської області.

07.05.2018 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, відносно здоровлення позову, покладається на думку суду. Правом подачі відзиву на позов не скористалась.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов просив задоволити.

Представник відповідача не зявилася, а тому справу розглянуто у її відсутності на підставі наявних доказів.

Суд, зясувавши обставини, та безпосередньо дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, зокрема, визнання права.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер : 114319214 від 16.02.2018 року земельна ділянка, реєстраційний номер 106 з кадастровим номером ::01:025:0217, площею 0,06 га з цільовим призначенням : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна земельна ділянка), що по вул.. Коцюбицького, 5, м. Дрогобич Львівської області належить ОСОБА_1.

Відповідно до дублікату, виданого державним нотаріусом Львівського державного нотаріального архіву замість втраченого договору купівлі-продажу від 17.09.1999 року р. №2-1926, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останній придбав вищевказану земельну ділянку та будинок 7% готовності, який розташований на такій земельній ділянці.

Відповідно до технічного паспорта, складеного КП ЛОР Дрогобицького міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 11.10.2013 року на будівлю з нежитловими приміщеннями бару та магазину на першому поверсі, житловим другим поверхом та господарськими будівлями на вул. Коцюбинського,5, в м. Дрогобич Львівської області, загальна площа житлового будинку з нежитловими приміщеннями літ. А-2, становить 201,8 кв.м., а гараж літня кухня позначений літ. Б 138,2 кв.м.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження спірної будівлі з нежитловими приміщеннями бару та магазину на першому поверсі та другим поверхом і господарськими спорудами встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст.90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 1021 ЗК України) або з інших передбачених підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст.376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, чи є законною відмова у такому прийнятті, чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, той факт, що спірне будівництво здійснено без порушення будівельних норм, є завершеним та знаходиться в придатному для експлуатації стані, на відведеній земельній ділянці, що також відповідає п.16 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 №6, а тому суд дійшов до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб, і цього представником Дрогобицької міської ради не спростовано, протилежного не доведено, тому позов підлягає до задоволення частково. Зокрема, оскільки самочинне будівництво здійснено на земельній ділянці, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, то суд вправі визнати за позивачем лише право власності на житловий будинок з господарськими спорудами.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок загальною площею 122 кв.м., з господарським будівлями, що розташовані на вул. Коцюбинського, 5 в м.Дрогобич Львівської області.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хомик А.П.