Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2-237/2010

провадження № 61-1292 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О.,

КузнєцоваВ. О.,

Олійник А.С. (суддя-доповідач),

Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - прокурор Великолепетиськогорайону Херсонської області в інтересах держави в особі Великолепетиської районної державної адміністрації,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі - судді Соловйова В. В. від 13 липня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Борка А. Л., Кузнєцової О. А., Бездрабко В. О. від 19 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року прокурор Великолепетиського району в інтересах держави в особі Великолепетиської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та повернення земельної ділянки до державної власності.

Позов обґрунтований тим, що прокуратурою Великолепетиського району проведено перевірку додержання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері приватизації земель, в ході якої виявлені порушення, допущені при приватизації земель фермерського господарства «Світловський» (далі - ФГ «Світловський»). Розпорядженням голови Великолепетиської районної державної адміністрації (далі - РДА) від 10 грудня 2004 року № 621 «Про надання дозволу на складання технічної документації по безоплатній передачі у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) членам ФГ «Світловський» надано дозвіл на складання технічної документації щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок у розмірі середньої частки (паю) по Рубанівській сільській раді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розпорядженням голови Великолепетиської РДА від 29 серпня 2005 року № 369 видано державні акти на право власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_1 27 грудня 2005 року - ОСОБА_5 на 7,63 га; серії НОМЕР_2 16 січня 2009 року - ОСОБА_6 на 7,21 га; серії НОМЕР_3 8 жовтня 2007 року - ОСОБА_7 на 7,02 га; серії НОМЕР_4 8 жовтня 2007 року - ОСОБА_4 на 6,95 га; серії НОМЕР_5 27 грудня 2005 року - ОСОБА_9 на 6,95 га; серії НОМЕР_6 27 грудня 2005 року - ОСОБА_10 на 6,95 га.; серії НОМЕР_7 5 січня 2006 року - ОСОБА_11 на 6,95 га. Таким чином, всі землі ФГ «Світловський» перейшли до приватної власності його членів. Прокуратурою було встановлено, що приватизація земель членами ФГ «Світловський» була допущена з порушенням законодавства. Так, згідно частини першої статті 3 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14 річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства.

При перевірці документів було встановлено, що головою ФГ «Світловський» ОСОБА_5 безпідставно включено до статуту ФГ «Світловський» ОСОБА_4 (дочку співмешканки ОСОБА_5.), яка не є членом сім'ї та родичем ОСОБА_5 8 жовтня 1997 року зареєстровано шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_12 та після одруження вона змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_8 від 18 жовтня 1997 року Заводівської сільської ради Горностаївського району. Прокурор просить визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий 8 жовтня 2007 року ОСОБА_4 недійсним та земельну ділянку площею 6,95 га, вартістю 77530 грн. 88 коп., розташовану на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, вилучити у ОСОБА_4 та передати до державної власності (Великолепетиській районній державній адміністрації).

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 13 липня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 травня 2016 року, позов задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий 8 жовтня 2007 року ОСОБА_4 Земельну ділянку площею 6,95 га., вартістю 77530 грн. 88 коп., розташовану на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, вилучено у ОСОБА_4 та передано до державної власності (Великолепетиській районній державній адміністрації).Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 26 травня 2010 року, який набрав законної сили, встановлено, що старша дочка співмешканки ОСОБА_5 - ОСОБА_4, на час спільного його проживання з ОСОБА_7 була повнолітньою і спільно з ними ніколи не проживала. Крім того, вироком ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він умисно, в інтересах третіх осіб, використав своє службове становище, у період з 8 липня 1992 року до 14 лютого 2006 року, займаючи посаду голови ФГ «Світловський», зловживав своїм службовим становищем, що привело до безпідставного отримання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 у розмірі - 6,95 га. Таким чином, головою фермерського господарства ОСОБА_5 безпідставно включено до статуту ФГ «Світловський» як члена цього господарства, ОСОБА_4, яка не є ні членом його сім'ї, ні його родичем, чим порушено вимоги частини першої статті 3 Закону України «Про фермерське господарство», а відтак ОСОБА_4 набула право власності на спірну земельну ділянку з порушеннями вимог статті 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 373 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та статей 1, 3, 13 Закону України «Про фермерське господарство».

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 31 березня 2016 року виправлено описку, допущену в рішенні суду першої інстанції, вказавши у вступній частині рішення суду рік його ухвалення - 2010 року.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_4 у порушення вимог частини першої статті 3 Закону України «Про фермерське господарство» безпідставно отримала у власність спірну земельну ділянку. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що наявність рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 19 січня 2016 року не підтверджує факт родинних відносин між ОСОБА_5 та дочкою його співмешканки ОСОБА_4, яка на час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 була повнолітньою та знаходилась у зареєстрованому шлюбі, проживала від них окремо, а отже не була членом їхньої сім'ї .

7 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із касаційною скаргою на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 13 липня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 травня 2016 року, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

9 листопада 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

6 вересня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу призначено до судового розгляду.

12 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами не надано правової оцінки поняттям «родич» та «член сім'ї» в розумінні статті 3 СК України та статті 3 Закону України «Про фермерське господарство». Підставою для задоволення позову прокурора було те, що ОСОБА_4 не є родичем, чи членом сім'ї голови ФГ «Світловський», що позбавляє її права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки при розпаюванні фермерського господарства. Однак, в суді апеляційної інстанції встановлено, що на дату розпаювання земель фермерського господарства мати заявника ОСОБА_7, була членом сім'ї голови ФГ «Світловський» ОСОБА_5 Тому ОСОБА_4, відповідно до статті 3 СК України та частини першої статті 3 Закону України «Про фермерське господарство», мала право на членство у ФГ «Світловський» з відповідними майновими правами члена господарства. Крім того, рішенням Великолепетиського районного суду від 19 січня 2016 року встановлено факт проживання ОСОБА_7 із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1999 року по 10 грудня 2015 року.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судові рішення - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що розпорядженням голови РДА від 10 грудня 2004 року № 621 «Про надання дозволу на складання технічної документації щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) членам ФГ «Світловський» надано дозвіл на складання технічної документації щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок у розмірі середньої земельної частки (паю) по Рубанівській сільській раді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва членам ФГ «Світловський», розташованого на землях запасу на території Рубанівської сільської ради.

Крім того, розпорядженням голови РДА від 29 серпня 2005 року №369 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам» затверджено технічну документацію щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) членам ФГ «Світловський» за рахунок земель цього фермерського господарства, розташованого на території Рубанівської сільської ради, загальною площею 49,72 га, у тому числі рілля 49,72 га для ведення фермерського господарства, також вирішено відвести громадянам в натурі на місцевості земельні ділянки згідно з додатком, а саме: ОСОБА_5 на 7.63 га., ОСОБА_6 на 7,27 га., ОСОБА_7 на 7,02 га., ОСОБА_4 на 6,95 га., ОСОБА_9 на 6,95 га., ОСОБА_11 на 6,95 га., та ОСОБА_10 на 6,95 га.

29 серпня 2006 року на підставі розпорядження голови РДА за № 369 ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 на 6,95 га.

Згідно з частиною другою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно пункту 2 частини 2 статті 373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про фермерське господарство» членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

ВодночасЗакон України «Про фермерське господарство» містить перелік осіб, які можуть бути членами фермерського господарства, і цей перелік включає не лише членів сім'ї, але й родичів.

За змістом статті 3 Закону України «Про фермерське господарство» умовами членства в фермерському господарстві є: 1) належність до категорії осіб, визначених статтею 3 Закону, 2) спільне ведення фермерського господарства, 3) визнання і дотримання статуту фермерського господарства.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Судами встановлено, що вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 26 травня 2010 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він умисно, в інтересах третіх осіб, використав своє службове становище, у період з 8 липня 1992 року до 14 лютого 2006 року, займаючи посаду голови ФГ «Світловський», зловживав своїм службовим становищем, що привело до безпідставного отримання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 у розмірі - 6,95 га.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що головою ФГ «Світловський» - ОСОБА_5 безпідставно включено до статуту фермерського господарства, як члена цього господарства, ОСОБА_4, яка не є членом сім'ї та родичем ОСОБА_5, чим порушено вимоги частини першої статті 3 Закону України «Про фермерське господарство», а відтак ОСОБА_4 не мала права на отримання у приватну власність земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, тому дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання ОСОБА_4 у касаційній скарзі на рішення Великолепетиського районного суду від 19 січня 2016 року, яким встановлено факт проживання ОСОБА_7 із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1999 року по 10 грудня 2015 року, не заслуговує на увагу, оскільки зазначене судове рішення не підтверджує факт сімейних чи родинних відносин між ОСОБА_5 та дочкою його співмешканки - ОСОБА_4, яка на час їхнього спільного проживання була повнолітньою та знаходилась у зареєстрованому шлюбі (з 8 жовтня 1997 року з ОСОБА_12.), проживала від них окремо, а отже, не була членом їхньої сім'ї в розумінні статті 3 СК України та частини першої статті 3 Закону України «Про фермерське господарство».

Стан спорідненості ОСОБА_4 із її матір'ю ОСОБА_7 не є достатнім для визнання її членом фермерського господарства, оскільки не встановлено, що вона як член сім'ї, чи родич разом з іншими членами фермерського господарства спільно вела фермерське господарство. На такі обставини ОСОБА_4 не посилалася ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій, ні в касаційній скарзі.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а томукасаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 13 липня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 травня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г.І. Усик