Справа № 201/1727/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі - Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В своєму позові та позивач посилалась на те, що вона на підставі договору дарування є власником житлового будинку № 28 по вул. Панфілова у м. Дніпрі. Відповідач у жовтні 2003 року виїхав на постійне проживання до Канади. З того часу житловим приміщенням відповідач не користується, особистих речей у будинку немає, комунальні рахунки не сплачує. Даний факт порушує права позивача, тому вона просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю та зняти з реєстрації ОСОБА_2

У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомив, що через проживання у Канаді не може бути присутнім у судовому засіданні, надав через засоби електронної пошти заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 16 січня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 169, ОСОБА_1 є власником домоволодіння № 28, розташованого на земельній ділянці розміром 753 кв.м., що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Панфілова, що підтверджується копією вказаного договору, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_2 проживає за кордоном, що підтверджується копією посвідки на постійне проживання у Канаді, Онтаріо, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 27, 29).

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідач фактично не проживає з 2003 року в у домоволодінні № 28 по вулиці Панфілова, що Дніпрі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджена квитанцією (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Панфілова, буд. 28.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення судових витрат 704 (сімсот чотири) гривні. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев