Провадження № 2/185/1044/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Пожидаєвої Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/10036/17 за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загально площею 4,783 га, яка розташована на території Богданівської (Новодачинської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, якій зазначена земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації №142-р від 15.04.2002 року та зареєстрованого 18 червня 2007 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 07.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла мати позивача ОСОБА_3, на момент смерті якої за місцем її проживання АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав разом її син позивач у справі. На момент свого життя ОСОБА_3 склала 11.11.2013 року заповіт у відповідності до якого мати позивача заповідала своє майно своєму синові позивачу у справі. Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, часом відкриття якої є її день смерті. До складу спадщини ввійшли майнові права на майно, яке належало їй на праві особистої приватної власності: земельна ділянка площею 4,783 га, що розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району, яку було їй передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № НОМЕР_1 виданого 18.06.2007 року на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації №142-р від 15.04.2002 року. Позивач звернувся до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3. Постановою державного нотаріусу від 25.09.2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що ним не було надано правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку, а саме оригінала Державного акту на право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що зі смертю матері позивач не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є земельна ділянка площею 4.783 га, оскільки втрачений оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку.

В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовну заяву визнав у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_3, про що зроблений відповідний актовий запис № 19.

ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 21 жовтня 1975 року Новодачинською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області.

11 листопада 2013 року ОСОБА_3ю Гордіївною складено заповіт, яким померла заповіла належне їй на підставі особистої приватної власності земельну ділянку, площею 4,7830 га в межах, згідно з планом, що розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і належав померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 та зареєстровано за № 133.

29 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Спадщину прийняв за законом згідно ст. 1268 ЦК України на підставі сумісного проживання з померлою на момент її смерті.

Згідно довідки № 2351 від 18.08.2017 року виданої Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року мешкала та була зареєстрована в АДРЕСА_1, на момент смерті разом з нею проживав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Тобто позивач належним чином прийняв спадщину у встановлений законом строк, що підтверджується також копією спадкової справи № 430/2015

Постановою завідувача Другої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 29 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розташовану на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, загальною площею 4,7830 га, яку було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ДП № НОМЕР_1 від 18 червня 2007 року, ОСОБА_3, яка проживала у селі ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації № 142-р від 15.04.2002 року є власником земельної ділянки площею 4,783 у межах згідно планом, яка розташована на території Новодачинської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно відповіді відділу у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юрївському районах та м. Павлограді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровської області № 32-4-0,181-730/121-17 від 05.12.2017 року, за даними Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 зареєстровано право власності за ОСОБА_3ю Гордіївною, документ, що підтверджує право державний акт на право власності на земельну ділянку ДП НОМЕР_1 зареєстрований 18.06.2007 року.

Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини.

Таким чином, судом встановлені обставини справи, а саме наявність заповіту від 11.11.2013 року ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку на ім'я позивача, який було посвідчено і зареєстровано у відповідності до чинного законодавства, те, що спадкоємець ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, прийняв спадщину ст. 1268 ЦК України на підставі сумісного проживання з померлою на момент її смерті, що залишилась після смерті ОСОБА_3, а саме земельну ділянку площею 4.783 га, що розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району, яку було їй передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № НОМЕР_1 виданого 18.06.2007 року на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації №142-р від 15.04.2002 року, що підтверджується письмовими доказами по справі та матеріалами спадкової справи.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивачів такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Керуючись ст. 3, 10, 12, 13, 76, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загально площею 4,783 га, яка розташована на території Богданівської (Новодачинської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, якій зазначена земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації №142-р від 15.04.2002 року та зареєстрованого 18 червня 2007 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №07.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко