У Х В А Л А

іменем України

"26" червня 2018 р. Справа153/1249/14

Провадження4-с/153/4/18-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

секретар судового засідання Сарафімовська Т.О.

за участю представників боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника Ямпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області головного державного виконавця Колесниченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області скаргу ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою. Зазначив, що на виконанні в Ямпільському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження №53690649 за виконавчим листом Ямпільського районного суду Вінницької області від 08.11.2016, №153/1249/14 за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дитини доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2014 і до досягнення дитиною повноліття. 26.12.2017 головним державним виконавцем Старжевським В.В. було прийнято постанову (ВП №53690649) про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 82929 гривень 71 копійка.

Зазначив, що він не отримував копію постанови від 10.01.2018 та навіть не повідомив про її прийняття. Вказав, що тільки 20.04.2018 його представнику ОСОБА_2В стало відомо про прийняття вказаної постанови та одержано її копію. Крім того, вказав, що оскаржуваною постановою, на підставі неправомірного розрахунку заборгованості, до нього державним виконавцем неправомірно повторно застосовані санкції, а саме накладено арешт на майно, що належить йому та дружині на праві спільної сумісної власності подружжя (без визначення частки в арештованому майні). Вважаючи свої права порушеними просить суд визнати дії державного виконавця Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_6 щодо прийняття постанови про арешт майна боржника від 10.01.2018 у виконавчому провадженні №53690649 неправомірними, визнати дії державного виконавця Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_6 щодо неповідомлення представника ОСОБА_1 про прийняття вказаної постанови неправомірними, визнати постанову Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області у виконавчому провадженні №53690649 «про арешт майна боржника» від 10.01.2018 неправомірною та скасувати її.

Представники боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скаргу підтримали. ОСОБА_2 вказала, що державним виконавцем неправомірно винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 Накладено арешт на майно спільної сумісної власності подружжя. Просила задовольнити вказану скаргу.

Стягувач ОСОБА_4 26.06.2018 за вх..№4550 подала заяву про перенесення судового розгляду, у звязку із тим, що її представник знаходиться на стаціонарному лікуванні, а вона здійснює за нею догляд.

Представник стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_7 26.06.2018 за вх..№4551 подала заяву про перенесення судового розгляду, у звязку із тим, що вона знаходиться на стаціонарному лікуванні.

Судом відхилено клопотання стягувача та її представника, оскільки відсутні підстави, відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, інших учасників не перешкоджають розгляду скарги.

Представник Ямпільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_8 вказала, що на виконанні у Ямпільському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться вказане виконавче провадження. Вказала, що законних підставі для скасування постанови про накладення арешту немає. Зазначила, що 26.12.2017 винесено постанову у звязку із тим, що боржник злісно ухиляється від сплати аліментів. Арешт накладено на все невизначене нерухоме майно. Постанова про арешт майна внесена в реєстр. Вказала, що на підставі ст.. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна направлена простою кореспонденцією. Також вказала, що всі постанови державного виконавця є результатом не виконання боржником рішення про стягнення аліментів.

Судом встановлені такі обставини.

Із копії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, виданого 28.05.2005 встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Із копії постанови про арешт майна боржника від 26.12.2017 встановлено, що 26.12.2017 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1

Із копії постанови про арешт майна боржника від 10.01.2018 встановлено, що 10.01.2018 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає частково обґрунтованими доводи заявника, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Учасниками справи не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків, а тому суд на підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України вирішив справу на наявних у ній доказах.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Із доводів боржника, які містяться у його скарзі слідує, що копію постанови він отримав від свого представника 20.04.2018. Скаргу подано 05.05.2018 вх.№3005. У досліджених судом матеріалах виконавчого провадження відсутні фактичні дані про те, що боржник отримав копію оскаржуваної постанови. Будь-які інші докази в підтвердження того, коли саме боржник дізнався чи міг дізнатися про оскаржувану ним постанову відсутні. А тому суд вважає, що саме 20.04.2018 боржник отримав копії оскаржуваних постанов і у встановлений законом строк звернувся до суду.

Оцінюючи усі докази, суд вважає частково доведеними обставини, на які скаржник посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що 26.12.2017 державним виконавцем Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 82929 гривень 71 копійка. 10.01.2018 повторно головним державним виконавцем Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику. Однак, державний виконавець при винесенні постанови про арешт майна від 10.01.2018 не виконав вимоги ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме не врахував, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно або на окремі речі. Головний державний виконавець повторно виніс постанову про арешт майна боржника.

З урахуванням наведеного, суд має підставу визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Ямпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у виконавчому провадженні №53690649 від 10.02.2018 «про арешт майна боржника», задовольнивши заявлені вимоги у цій частині.

При вирішенні іншої частини вимог боржника ОСОБА_1, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Боржником заявлено про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо неповідомлення представника ОСОБА_1 про прийняття постанови про арешт майна боржника від 10.01.2018 (невручення 10.01.2018 постанови представнику за довіреністю ОСОБА_2В.).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Учасниками справи не заявлено клопотань про витребування доказів, виклик свідків, а тому суд на підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України вирішив справу на наявних у ній доказах.

Суд вважає недоведеними обставини, на які посилається боржник у цій частині скарги, оскільки на їх підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу. Відсутні докази про недотримання державним виконавцем вимог ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження». Неотримання боржником копії оскаржуваної постанови, яка надсилалася на його адресу поштою, не свідчить про невиконання державним виконавцем вимог ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження». Доводи представника боржника дають лише підставу припускати обставини, на які вона посилається. Однак, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, суд має підстави для відмови у задоволенні цієї частини скарги.

Керуючись ст.ст.447-452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Ямпільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у виконавчому провадженні №53690649 від 10.02.2018 «про арешт майна боржника».

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області.

Відповідно до пунктів 15, 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова