Справа № 681/208/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Горгулько Н.А.,

з участю секретаря Будника Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Полонному цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Полонського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території,

в с т а н о в и в:

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження 24 січня 2018 року її онука ОСОБА_2 в м.Донецьк. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що батьки дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають на тимчасово окупованій території в м.Донецьк. Встановлення факту народження необхідне для належної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження українського зразка.

17 лютого 2018 року Полонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області їй було відмовлено в державній реєстрації народження дитини на підставі того, що медичний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і тому не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Заявник у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, вимоги заяви підтримала і просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Полонського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 1, 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м.Донецьк є тимчасово окупованою територією, яка є невід'ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, документи, що підтверджують факт народження.

Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, встановлено, що реєстрація народження дитини проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження (форма№103/0) у разі народження дитини в закладі охорони здоровя або медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, якщо дитина народилась за межами закладу охорони здоровя.

За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (стаття 13 Закону).

Згідно пунктів 1, 2, 3 ст.9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження дитини на тимчасово окупованій території, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України.

Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження дитини, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1. є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України ВВ275850, виданим Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 13 січня 1998 року. Її син ОСОБА_4 та невістка ОСОБА_3 також є громадянами України, що підтверджується паспортами громадян України. На даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають в Донецьку.

Згідно з даними обмінної карти №49 пологового будинку центральної міської клінічної лікарні м.Донецьк №9, виданою 26 січня 2018 р., ОСОБА_3 24 січня 2018 року народила хлопчика.

Цей документ, як виданий органом, який створено на тимчасово окупованій території міста Донецьк у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, виходячи з практики Європеського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у медичному свідоцтві про народження дитини, яке видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року вих.№9-1130/0/4-16).

Отже, відомості про факт народження внука заявника щодо місця народження дитини в м.Донецьк підтверджено даними, зазначеними в обмінній карті пологового будинку.

Встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України та особливості провадження у цих справах передбачені статтею 317 ЦПК України.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження її внука на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.2, 81, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», практикою Європеського суду з прав людини (ЄСПЛ), суд,

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження 24 січня 2018 року ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, в м.Донецьк Донецької області, Україна, матірю якого є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його підписання або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Н.А.Горгулько