ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2018 року
м. Харків
справа № 636/1174/18-ц
провадження № 22ц/818/921/18
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,
відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 06 червня 2018 року в складі судді Оболєнської С.А.,

в с т а н о в и в:
У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 лютого 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 590,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість перед банком в розмірі 22 081,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 467,60 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 16 681,31 грн., заборгованості за пенею та комісією 3643,27 грн., а також із штрафів відповідно до пункту 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1039,61 грн. штраф (процентна складова).

Зазначив, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 лютого 2008 року у розмірі 22 081,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 467,60 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 16 681,31 грн., заборгованості за пенею та комісією 3643,27 грн., а також із штрафів відповідно до пункту 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1039,61 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06 червня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 лютого 2008 року у розмірі 20 792,18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 467,60 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 16 681,31 грн., заборгованості за пенею та комісією 3643,27 грн., а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

На вказане заочне рішення суду 02 липня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про його перегляд.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 09 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що на час особливого періоду з 18 березня 2014 року військовослужбовцям, у тому числі, які приймали участь в АТО, відсотки за користування кредитом та штрафні санкції не нараховуються.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Сащенка І.С. від 06 серпня 2018 року витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Сащенка І.С. від 22 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Сащенка І.С., Коваленко І.П., Овсяннікової А.І. від 29 серпня 2018 року призначено справу до розгляду без повідомлення учасників справи.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

17 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 636/1174/18-ц (22ц/818/921/18) за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року у складі колегії Бурлака І.В., Кіся П.В., Яцини В.Б. справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, заочне рішення суду скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачу в особливий період нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед банком, а також проценти за користування кредитом.

Проте, таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», який складається з заяви-анкети позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 590,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» даним договором передбачений обов`язковий щомісячний платіж, а саме 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості) до 25 числа місяця, наступного за звітним.

В той же час пунктом 3.1.1. Правил користування платіжною карткою передбачено, що картка дійсна до останнього календарного дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки.

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 14 лютого 2008 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором № б/н від 14 лютого 2008 року належним чином не виконав.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14 лютого 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість перед банком в розмірі 22 081,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 467,60 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 16 681,31 грн., заборгованості за пенею та комісією 3643,27 грн., а також із штрафів відповідно до пункту 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1039,61 грн. штраф (процентна складова). Кредитна картка діяла до лютого 2018 року. Банк звернувся з позовом до суду до ОСОБА_1 27 березня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданим 03 червня 2016 року.

З військового квитка ОСОБА_1 вбачається, що 30 січня 2015 року на підставі Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року його призвано у Збройні Сили України за мобілізацією. Він приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 17 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року, з 06 вересня 2015 року по 09 листопада 2015 року, з 07 грудня 2015 року по 21 квітня 2016 року.

Як вбачається з довідки від 03 квітня 2015 року №969/59, ОСОБА_1 мобілізований згідно Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року. Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 06 березня 2015 року за №71 його зараховано до списків частини. Термін перебування на військовій службі до моменту оголошення демобілізації в країні. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 його відряджено в безпосереднє підпорядкування керівнику АТО в Донецькій та Луганській областей (зона проведення АТО), для участі в антитерористичній операції, де він виконує службові (бойові) завдання з 17 березня 2015 року по теперішній час.

Згідно довідки від 26 квітня 2016 року №1499 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 відряджено в безпосереднє підпорядкування керівнику АТО в Донецькій та Луганській областей (зона проведення АТО) для участі в антитерористичній операції, де він виконував службові (бойові) завдання з 17 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року, з з 06 вересня 2015 року по 09 листопада 2015 року, з 07 грудня 2015 року по 21 квітня 2016 року.

3 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України на підставі контракту.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 19 лютого 2018 року №35 вбачається, що військовослужбовця військової служби за контрактом ОСОБА_1 зараховано наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 19 лютого 2018 року 334-РС для проходження військової служби за контрактом строком на 3 роки.

Згідно посвідчення про відрядження №717 ОСОБА_1 відряджено до 184 НЦ с. Старичі Львівської області (в/ч НОМЕР_5 ) з 03 квітня 2018 року по 15 травня 2018 року.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Частиною 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року із змінами та доповненнями передбачено, що поняття мобілізація охоплює як загальну, так і часткову мобілізацію.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» (підпункт третій пункту 4 розділу І) статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У Прикінцевих положеннях цього Закону є пряма вказівка про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, а саме: військовослужбовцям - з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Відповідно до частини другої статті 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час.
Передбачені за кредитним договором проценти не є штрафними санкціями, оскільки є платою за користування кредитними коштами, проте нарахування процентів збільшує суму грошового зобов`язання, яке підлягає погашенню, та на яке, у разі його невиконання, нараховуються штрафні санкції. Тому зупинення нарахування процентів також призведе до зменшення розміру можливої відповідальності особи, що відповідає змісту статті 5 ЦК України.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив про можливість надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Таким чином, положеннями пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пом`якшено тягар грошової відповідальності, який покладався на військовослужбовців-позичальників за договорами кредиту.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 заборгованість за кредитом погасив (28 лютого 2015 року в розмірі 547, 98 грн. та 15 червня 2015 року в розмірі 209, 49 грн.). Враховуючи, що на нього розповсюджується особливий період, йому не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед банком, а також проценти за користування кредитом.

Аналізуючи наведене, судова колегія зазначає, що в задоволенні позову банку необхідно відмовити з підстав, вказаних вище.

Оскільки порушено норми процесуального права та неравильно застосовано норми матеріального права, рішення суду відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 06 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.