Справа № 750/8645/17 Провадження № 22-ц/795/316/2018 Головуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Тагієв С. Р.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ТАГІЄВА С.Р.,

суддів : ЛАКІЗИ Г.П., ХАРЕЧКО Л.К.,

із секретарем Покладом Д.В.,

за участю: заявника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, держвиконавця Павленка Є.О., стягувача ОСОБА_5,

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Павленка Євгена Олександровича,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просив визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Центральний відділ ДВС м. Чернігів) Павленка Євгена Олександровича щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_2 та заборони його відчуження та визнати незаконною відповідну постанову про арешт майна боржника від 31.08.2017 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не звернув увагу на норми Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Апелянт вказує, що в постанові про арешт майна державний виконавець не конкретизував майно, на яке наклав арешт, що порушує його право власності. Зазначає, що закон не надає право виконавцю арештовувати майно без проведення його попереднього опису та без зазначення його індивідуальних та ідентифікуючих характеристик.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд Чернігівської області та утворено Чернігівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Чернігівську область, з місцезнаходженням у місті Чернігові.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Чернігівської області.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Деснянським районним судом м. Чернігова 19.08.2017 року видано виконавчий лист № 2/750/512/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 365 571 грн. безпідставно набутих коштів та судового збору в сумі 3 655 грн. 71 коп.

29.08.2017 року заступником начальника відділу Центрального відділу ДВС міста Чернігів Павленком Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного виконавчого листа.

31.08.2017 року заступником начальника відділу Центрального відділу ДВС міста Чернігів Павленком. Є.О. винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2 в межах суми боргу за зведеним виконавчим провадженням, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. Постанова обґрунтована тим, що борг боржником самостійно не сплачено, згідно заяви стягувача та інформації, отриманої з реєстрів речових прав на майно за боржником зареєстровано майно, на яке необхідно накласти арешт з метою забезпечення виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 суд першої інстанції вказав, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, борг не сплатив, а дії державного виконавця під час винесення постанови про накладення арешту на майно боржника відповідають вимогам статей 13, 56 ЗУ «Про виконавче провадження».

З такими висновками погоджується і колегія апеляційного суду.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Боржником для цілей цієї статті вважається фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом, на яку покладається обов'язок щодо виконання рішення (стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Стаття 56 Закону встановлює, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт на рухоме майно боржника, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна (ст. 57 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про арешт майна боржника ОСОБА_2 від 31.08.2017 р. винесена державним виконавцем у з»язку з несплатою боргу добровільно, на підставі заяви стягувача та інформації, отриманої з реєстрів речових прав про його зареєстроване майно. У матеріалах справи відсутні дані про надання боржником декларації про доходи та майно, що було зобов»язано його зробити постановою держвиконавця від 29.08.2017 р. Також боржник не подав письмову заяву про перелік майна, на яке в першу чергу необхідно накласти арешт. Отже, арешт майна вчинено повністю з дотриманням законності та спростовує доводи апеляційної скарги про необхідність проведення опису цього майна. Вартість майна на даний час не встановлена.

Системний аналіз вказаних норм права та наявних у справі доказів свідчить, що судом першої інстанції вірно встановлено усі обставини та дотримано вимог закону при ухваленні судового рішення. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Повна постанова складена16 березня 2018 року.

Головуючий:Судді: