Справа № 278/2620/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О. М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Зазначила, що 17.04.2017 р. в селі Левків Житомирського району відповідач, рухаючись на автомобілі марки "ВАЗ 21114", реєстраційний номер НОМЕР_1, в напрямку села Буймир Житомирського району, здійснив наїзд на 3-х пішоходів, в тому числі і на позивача, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного неускладненого перелому тіл 9, 10 хребців, садна правої гомілки та правої кисті, забою лівого колінного суглобу, позагоспітальної правобічної посттравматичної пневмонії середньої важкості. Зауважила, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, оскільки їй спричинено тілесні ушкодження, вона пережила стрес та страх за своє життя та здоровя. Повідомила, що в неї змінився звичний спосіб її життя, вона позбавлена можливості працювати та заробляти кошти, займатись улюбленими справами, відвідувати рідних та близьких на свята та вихідні дні, оскільки відчуває постійний дискомфорт та болі. Також вказала, що крім неї моральних страждань зазнають члени її сімї, а саме чоловік та двоє дітей, оскільки єдиним годувальником родини була позивач, а через отримані травми вона не має змоги надавати сімї допомогу у звязку з постійним перебуванням на лікарняному.

У процесі розгляду справи також повідомила суду про те, що у звязку з отриманими після ДТП травмами їй було здійснено аборт.

У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 100000 грн.

Відповідач подав відзив на позов, яким просив відмовити в його задоволенні. В обгрунтування зазначив, що саме груба необережність позивача, яка йшла посеред неосвітленой дороги, створила умови, що стали причинно-наслідковим звязком виникнення ДТП, що також було встановлено слідством. Крім того зауважив, що позивачем не надано жодних доказів щодо заподіяної їй моральної шкоди (а.с. 64-67).

У судове засідання зявилися позивач та її представник, які підтримали позов з підстав, зазначених у ньому.

Відповідач і його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач не заперечував факту ДТП, однак вимоги позивача не визнав. Повідомив, що подія відбулась у темну пору доби; пішоходи раптово опинилися саме на проїзжій частині дороги, а ним були здійснені всі заходи, щоб уникнути ДТП.

17 січня 2018 року, в процесі розгляду справи, представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження в справі, покликаючись на ст. 128 КПК України та обгрунтовуючи тим, що у випадку заподіяння моральної шкоди кримінальним правопорушенням, особа має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду звернутися із цивільним позовом щодо стягнення моральної шкоди за правилами й у порядку, встановленому КПК. І лише у випадку, якщо вона не предявила його до судового розгляду по обвинуваченню за вчинений злочин, чи її позов цим судом залишено без розгляду, то лише тоді в цієї особи виникає право предявити його в порядку цивільного судочинства. На думку представника відповідача, предявлення даного цивільного позову на стадії досудового розслідування є передчасним та поза установленим порядком (а.с. 51).

17 січня 2018 року суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні заяви про закриття провадження, оскільки дійшов висновку про відсутність відповідних підстав, так як передбачений ст. 128 КПК України порядок звернення до суду не є імперативом, а лише передбачає право особи, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано шкоди, звернутися до суду з цивільним позовом у порядку КПК України, тобто не забороняє звертатися до суду з таким позовом у порядку ЦПК України, у тому числі й до ухвалення вироку (а.с. 57).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17 квітня 2017 року, близько 21-00 год., у с. Левків Житомирського району по вул. Гринцевича, 3, відповідач, рухаючись на автомобілі марки "ВАЗ 21114", реєстраційний номер НОМЕР_1, на неосвітленій ділянці дороги здійснив наїзд на трьох пішоходів, у тому числі і на позивача. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження.

За інформацією КУ Центральна районна лікарня Житомирської районної ради позивач 17 квітня 2017 року о 22-05 год. поступила до травматологічного відділення за направленням швидкої допомоги (а.с. 130).

Згідно з результатами токсикологічного дослідження методом ГХ крові ОСОБА_1, відібраної 17 квітня 2017 року о 22-30 год., у неї в крові був виявлений етиловий алкоголь в концентрації 1,44 % (а.с. 168).

З виписних епікризів убачається, що позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 17 квітня 2017 року по 05 травня 2017 року, з 05 липня 2017 року по 19 липня 2017 року, з 22 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року (а.с. 15, 17, 20). Виписувалася з поліпшеннями.

18 квітня 2017 року позивачу було проведено обстеження грудного відділу хребта на магнітно-резонансному томографі. Висновок даного обстеження: закриті компресійні переломи тіл хребців Th9, Th10 з контузійними набряковими змінами кісткового мозку та перевертебральних мяких тканин; остеохондроз та спондилоартроз грудного відділу хребта; медіанна протрузія диску Th5-Th6; лівобічна парамедіанна протрузія Th7-Th8; вузли Шморля хребців у сегменті Th6-L1 (а.с. 14).

Згідно з довідкою № 33/554 від 16 березня 2018 року (а.с. 117) та копією медичної карти переривання вагітності № 554 (а.с. 144-152), оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні під час розгляду справи, 21 червня 2017 року було здійснено оперативне втручання у звязку з перериванням вагітності ОСОБА_1

31 липня 2017 року позивач перебувала на консультації у невролога та хірурга (а.с. 16, 19).

Також 31 липня 2017 року та 02 жовтня 2017 року перебувала на консультації у ортопеда (а.с. 18, 21).

Позивач перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_3 (а.с. 7), має двох дітей, а саме: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8), та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

З 05 грудня 2017 року позивач має ІІІ групу інвалідності по причині загального захворювання (а.с. 49, 50).

Встановлено, що за фактом ДТП, під час якого було завдано шкоду позивачу, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004388 від 18 квітня 2017 року.

Згідно постанови старшого слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУ Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 від 28 лютого 2018 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження, яке було досліджено судом при розгляді даної справи, було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004388 від 18 квітня 2017 року, у звязку з відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2 (а.с. 80-81 кримінального провадження).

З даної постанови вбачається, що проведеною по матеріалам кримінального провадження автотехнічною експертизою № 547/17-25 (а.с. 41-65 кримінального провадження) встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей технічним вимогам п. 12.3. ПДР України не вбачається; з урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження причиною виникнення ДТП в даних умовах дорожнього руху слід вважати наявність в темну пору доби нічим не позначеної перешкоди (пішоходів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 С.) на смузі руху автомобіля на величині відстані, на якій водій ОСОБА_2 позбавлений технічної можливості уникнути пригоди, відповідно до п. 12.3. ПДР.

Допитаний в якості свідка старший слідчий Житомирського РВП Житомирського ВП ГУ Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_6 повідомив, що кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу злочину у діях водія. Після скасування постанови від 10.08.2017 року про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів до органу досудового розслідування повторно розслідування проводено ним також, за результатами якого кримінальне провадження відносно відповідача було закрито з аналогічних причин.

Свідок ОСОБА_3, який є чоловіком позивача, та свідок ОСОБА_9, яка є сестрою позивача, повідомили, що ДТП спричинило погіршення здоровя позивача та зміну способу життя її сімї. Зазначили, що позивач у момент ДТП поверталася від своєї матері, куди ходила збирати квіти, у стані алкогольного спяніння не перебувала.

Позивач у процесі розгляду справи також неодноразово повідомляла про те, що не перебувала у стані алкогольного спяніння.

Суд критично сприймає покази свідка ОСОБА_3 та позивача, оскільки вони суперечать зібраним у справі доказам, зокрема результатам токсикологічного дослідження (а.с. 168).

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної шкоди.

За змістом ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким поміж інших є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 1193 ЦК України).

Пленум Верховного суду України в другому абзаці п. 2 постанови № 6 від 27 березня 1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди розяснив, що при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач завдав шкоду позивачу діяльністю, повязаною з використанням транспортного засобу, тобто джерелом підвищеної небезпеки, та враховуючи обовязок відповідача відшкодувати таку шкоду, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, однак не в сумі 100000 грн, як просить позивач, а в меншому розмірі - в сумі 10000 грн.

Під час визначення розміру моральної шкоди суд бере до уваги грубу необережність позивача, зокрема, перебування у стані алкогольного спяніння, поведінку під час пригоди останньої як пішохода та відсутність доказів протиправності діяння її заподіювача, тобто відповідача.

Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди, суд зважає на те, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, на які вона покликалася, як на підставу своїх вимог, зокрема, факту зазнавання нею глибоких страждань.

Стосовно посилань позивача на переривання її вагітності у звязку з ДТП суд, зважаючи на тривалий проміжок часу (більше двох місяців) між пригодою та абортом, зазначає, що не може прийняти зазначене до уваги у звязку з відсутністю доказів причинно-наслідкового звязку між цими подіями.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зауважує відповідачу, що позбавлений можливості здійснити розподіл судових витрат, виходячи із заявленого ним розміру витрат на правничу допомогу спочатку в сумі 6000 грн (а.с. 67), у подальшому у сумі 18000 грн (а.с. 154) у звязку з відсутністю відповідних доказів.

Згідно з наданими суду відповідачем доказами останній поніс судові витрати на отримання правничої допомоги в сумі 5000 грн (а.с. 47, 48, 155), які підтверджені документально.

Отже, зважаючи на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 604 грн, а з позивача на користь відповідача 4500 грн витрат на правову допомогу.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 16, 23, 1167, 1187, 1183 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 604 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення (проголошення) до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 02 липня 2018 року.

Суддя О. М. Дубовік