РІШЕННЯ

Іменем України

20.04.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьнікової К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи: Львівської міської ради про спільний поділ майна подружжя в натурі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на . Свої вимоги обґрунтовують тим, що проживає у квартирі №76 будинку №7 на вул. ОСОБА_3 академіка у м. Львові разом із своїм чоловіком ОСОБА_2. Вказану квартиру, а також гараж на прибудинковій території будинку №28 на вул. Стрийській було придбано за спільні кошти, а тому вказані об`єкти нерухомого майна перебувають у спільній сумісній власності. У вказаній квартирі та гаражі позивач має намір провести перепланування, однак для цього необхідно згоду іншого співвласника, що в подальшому дасть можливість отримати відповідний дозвіл від органу місцевого самоврядування. Однак, такої згоди чоловік не надає. У процесі розгляду справи позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила визнати за нею право особистої приватної власності на спірну квартиру та гараж, а також залучено Львівську міську раду.

Позивачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, визнав позов в частині визнання права за дружиною на гараж.

Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підставна та підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Стаття 30 ЦПК України встановлює, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

З огляду на те, що вартість квартири №76 будинку №7 на вул. ОСОБА_3 академіка у м. Львові, що розташована на території Франківського району м. Львова є значно більшою вартості гаража на прибудинковій території будинку №28 на вул. Стрийській у м. Львові, розташованого на території Галицького району м. Львова, керуючись нормами ст. 30 ЦПК України вважаю за можливе розглядати вказану справу у Франківському районному суді м. Львова.

Вказана обставина також підтверджується ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2018р. по справі №461/619/18, провадження №2/461/529/18.

Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 15.06.2016 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 19 травня 2011 року у Франківському віддлі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №178.

Вказана квартира придбана за час спільного проживання позивача та відповідача як подружжя.

Згідно довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Академічний дім» від встановлено, що ОСОБА_2 являється власником квартири №1 в будинку №28 на вул. Стрийській у м. Львові та на прибудинковій території вказаного будинку ОСОБА_2 користується гаражем та використовує його для власних потреб.

Відповідач неодноразово звертався до ЛКП «Снопківське», Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та Держкомзему у м. Львові з проханням посприяти в узаконенні спірного гаражу, однак позитивної відповіді не отримано.

Згідно письмової заяви ОСОБА_2, зареєстрованої 18.04.2018р. встановлено, що такий заперечує щодо задоволення позовної заяви в частині поділу квартири №76 будинку №7 на вул. ОСОБА_3 академіка у м.Львові, однак не заперечує стосовно визнання права власності за позивачем права власності на гараж, який розташований на прибудинковій території будинку №28 на вул. Стрийській у м. Львові. Технічні характеристики гаражу відображені у відповідному технічному паспорті, долученого позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється у порядку, передбаченому ст. 364 ЦК України.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Суд звертає увагу на ту обставину, що квартиру №76 будинку №7 на вул. ОСОБА_3 академіка у м. Львові придбано за спільні кошти обох з подружжя, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження того факту, що саме за її кошти придбано спірну квартиру, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної позовної вимоги за безпідставністю такої.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення на підставі зібраних та перевірених у ході розгляду справи доказів.

Позивач просить не відшкодовувати йому за рахунок відповідачів понесені ним, документально підтверджені, судові витрати.

Керуючись ст. ст. 33, 47, 124 Конституції України, ст. 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57, 158, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, на підставі п. 1 ст. 328, ст. ст. 1216 - 1268 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1. Йосипівною право особистої власності на нежитлове приміщення гаражу, який розташований на прибудинковій території будинку №28 на вул. Стрийській у м. Львові загальною площею 41,0 кв.м. Частка: 1/1.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення Франківського районного суду м. Львова може бути подана протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.