Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 761/13926/15-ц

провадження № 61-5505св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року у складі судді Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про стягнення пені за договором депозитного вкладу в порядку захисту прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № 300937/76217/5-14 в іноземній валюті з правом поповнення на початкову суму 195,00 доларів США за ставкою 11 % річних строком до 05 травня 2015 року.

У той же день, 05 грудня 2014 року, ОСОБА_1 вніс через касу банку на вкладний (депозитний) рахунок № 2630.1.180673.002 готівкові кошти у розмірі 195,00 доларів США.

ОСОБА_1 неодноразово через касу банку вносив готівкові кошти на відповідний депозитний рахунок.

Загалом вклад становить 1 714,00 доларів США.

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 заздалегідь звернувся до банку із заявою про повернення вкладу 05 травня 2015 року, однак у визначену дату йому було відмовлено в поверненні вкладу.

12 травня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з відповідною вимогою про повернення вкладу, а в подальшому, 13 травня

2015 року, - з досудовою претензією, проте вклад або будь-яка його частина йому не повернута.

Відповідач не повертає кошти, продовжує розпоряджатися та користуватися ними, тому має сплатити відсотки за користування грошовими коштами, що станом на 03 серпня 2015 року становлять

46,49 доларів США.

Окрім того банк має сплатити 3 % річних від простроченої суми з дня наступного за днем 05 травня 2015 року, що на 03 серпня 2015 року складає

12,68 грн.

Також з урахуванням частини пʼятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» має сплатити пеню у розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення зобов'язання, що станом на 03 серпня 2015 року становить 4 627,80 доларів США.

Ігнорування відповідачем звернень, заяв, претензій та вимог виконати зобов'язання є, на думку ОСОБА_1, проявом зневаги, що завдало йому душевних страждань.

Неправомірними діями банку було порушено право на користування та розпоряджання власними коштами, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений неодноразово відвідувати відділення відповідача та вистоювати тривалі черги.

Тому просив стягнути з банку моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 46,96 доларів США, 3 % річних у розмірі 12,68 доларів США, пеню в розмірі 4 627,80 доларів США та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від

03 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 кошти за договором-заяви № 3000937/76217/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в розмірі 1 714,00 доларів США.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 3 % річних в сумі 12,68 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 382,11 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2015 року у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 01 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року та заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2015 року в частині стягнення 3 % пені скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня

2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені за договором депозитного вкладу в порядку захисту прав споживачів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року залишено без руху для усунення недоліків протягом пʼяти днів із дня отримання копії ухвали суду. Заявнику потрібно було сплатити судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

05 січня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового звʼязку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

31 січня 2018 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/13926/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені за договором депозитного вкладу в порядку захисту прав споживачів.

Подана 05 січня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував при прийнятті рішення приписи частини третьої статті 42 Конституції України, частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі якої заявник звільняється від сплати судового збору, оскільки є споживачем.

07 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

27 лютого 2018 року справа передана судді-доповідачу.

28 лютого 2018 року через засоби поштового звʼязку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скарг ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2018 року зупинено касаційне провадження у справі № 761/13926/15-ц за позовом ОСОБА_1 до

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені за договором депозитного вкладу в порядку захисту прав споживачів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 рокудо закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/24881/16-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2018 року поновлено касаційне провадження у справі № 761/13926/15-ц за позовом ОСОБА_1 до

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені за договором депозитного вкладу в порядку захисту прав споживачів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені за договором депозитного вкладу в порядку захисту прав споживачів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року призначено до судового розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня

2017 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Закон України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду з апеляційною скаргою) не передбачав звільнення споживача від сплати судового збору при зверненні до суду. Проте із таким висновком апеляційного суду погодитися неможливо.

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Таким чином, апеляційний суд безпідставно поклав на ОСОБА_1, який звернувся до суду за захистом прав споживача, обов'язок зі сплати судового збору та передчасно визнав його апеляційну скаргу неподаною і повернув її.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня

2017 року скасувати та передати справу № 761/13926/15-ц до Апеляційного суду міста Києва для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року скасувати.

Передати справу № 761/13926/15-ц до Апеляційного суду міста Києва для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило