Постанова

Іменем України

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 303/1764/16-ц

провадження № 61-5866св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Ігнатюка Б. Ю., Боднар О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на ОСОБА_3

Позов мотивовано тим, що з 28 лютого 2007 року вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21 квітня 2010 року розірвано.

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_3

Після розрівняння шлюбу ОСОБА_3 залишилася проживати разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн щомісячно до досягнення повноліття.

Позивач вказувала, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на забезпечення ОСОБА_3 не надає. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем, а також з врахуванням того, що присуджена сума аліментів є незначною і позбавляє її можливості забезпечити повноцінне харчування та належне утримання дитини, позивач просила збільшити розмір присуджених аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1 200 грн щомісячно.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2016 року у складі судді Куцкіра Ю. Ю. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не працює, на його утриманні знаходяться: дружина - ОСОБА_4, неповнолітні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також батько дружини - ОСОБА_7, тому підстави для задоволення позову та збільшення розміру аліментів відсутні.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стягуються рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 350 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, на 700 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що батьки зобов'язані в рівних частках утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи матеріальне становище обох батьків, наявність у відповідача на утриманні неповнолітніх дітей, те, що відповідач не працює, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на ОСОБА_3, визначивши розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що позивач, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, не надала доказів про те, що її майновий стан погіршився.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 лютого 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21 квітня 2010 року розірвано (а. с. 5).

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 (а. с. 4).

Після розрівняння шлюбу ОСОБА_3 залишилася проживати разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн щомісячно до досягнення повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у розмірі: з 01 січня 2016 року - 1455 гривень, з 01 травня - 1531 гривня, з 01 грудня - 1689 гривень.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, визначив належним чином характер спірних правовідносин, дослідив надані сторонами докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, і на підставі статей 180, 182, 192 СК України дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк