У х в а л а

27 червня 2018 року

м. Київ

справа №676/2339/17

провадження № 61- 35372ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до приватного нотаріуса ОСОБА_2 про зобов'язання повернути приміщення, стягнення збитків і неустойки,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_2 в якому просив: зобов'язати повернути нежитлові приміщення в зв'язку з достроковим припиненням договору оренди від 1 січня 2016 року; стягнути 20000,00 грн збитків та 28500,00 грн неустойки.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2017 року позов задоволено. Зобов'язано приватного нотаріуса ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 нежитлові приміщення АДРЕСА_1 в звязку із достроковим припиненням договору оренди від 1 січня 2016 року. Стягнуто з приватного нотаріуса ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 20000,00 грн збитків, 28500,00 грн неустойки та 640, 00 грн судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення збитків та змінено розподіл судових витрат, ухвалено в цій частині нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ОСОБА_2 в частині стягнення збитків. Стягнуто з приватного нотаріуса ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_4 376,06 грн судових витрат.В решті рішення залишено без змін.Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь приватного нотаріуса ОСОБА_2 1016,15 грн судових витрат.В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

29 травня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ФОП ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального права, зокрема частини другої статті 785 ЦК України, просить скасувати рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ця справа є незначної складності, ціна позову в якій становить 48500, 00 грн та станом на 1 січня 2018 року не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*500=881000 грн).

Крім того, у справі заявлено немайнову вимогу про зобов'язання повернути приміщення.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до приватного нотаріуса ОСОБА_2 про зобов'язання повернути приміщення, стягнення збитків і неустойки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка її подавала.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Лесько