АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/112/18 Справа № 183/3653/16 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» про розірвання договору оренди землі

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро - Віта 2000»

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду до ТОВ «Агро-Віта 2000» про розірвання договору оренди землі. Просить суд розірвати Договір оренди землі від 12 березня 2012 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», зареєстрований Відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області в державному реєстрі земель 24 вересня 2012 року за №00-177 (а.с.2-5).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» про розірвання договору оренди землі - задоволені.

Розірвано договір оренди землі від 12 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», зареєстрований Відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області в державному реєстрі земель 24 вересня 2012 року за №00-177.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.87-93).

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Віта 2000», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суд 1 інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.97-101).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданим Новомосковською районною державною адміністрацією 28 листопада 2002 року, ОСОБА_2 на праві приватної особистої власності належить земельна ділянка площею 5,700 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Також, в користуванні позивача наявна земельна ділянка, площею 0,54 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

12 березня 2012 року між ОСОБА_2 (Орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» (Орендарем) укладено Договір оренди землі (далі по тексту - Договір), зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області 24 вересня 2012 року за № 00-177, у відповідності до якого позивач передав належну йому земельну ділянку в оренду відповідачу строком на сім років. Сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору становила - 125025,00 грн.

Згідно з п.5 Договору оренди, за користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 4,00% (чотири відсотки) від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13 вересня 2002 року та Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», що становить 5001,00 грн., а також проводить безкоштовну поставку 1 тонни соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га та сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством. У випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку сторони погодили, що розмір орендної плати може бути збільшено на підставі рішення Орендаря, прийнятого у формі наказу без укладення додаткової угоди до цього Договору. Крім внесення орендної плати Орендар зобов'язується надавати Орендодавцю матеріальну допомогу на поховання члена його сім'ї у розмірах та у порядку, установлених самим Орендодавцем. За окремим додатковим погодженням сторін орендна плата може вноситися Орендарем також у одній із наступних форм та розмірів: або у натуральній формі, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів за вартістю, яка відповідає розміру орендної плати у грошовій формі. Ціна продукції чи товарів погоджується сторонами окремо. Погодження цієї форми орендної плати (переліку товарів чи продукції, кількості, якості, ціни, місця, порядку, строків поставки тощо) здійснюється за усною домовленістю сторін й оформляється підписанням сторонами актів прийняття-передачі, товарних або товаротранспортних накладних. У свою чергу Орендар гарантує поставку в рахунок виплати орендної плати Орендодавцю зерна та іншої сільськогосподарської продукції за цінами реалізації на момент поставки; або відробітковій формі, за якою види, обсяги, строки і місце надання послуг, види, обсяги, строки і місце виконання робіт визначаються та погоджуються за усною домовленістю сторін й підтверджуються актами передачі-прийняття виконаних робіт чи наданих послуг, підписання яких сторонами і є таким додатковим погодженням. Відробіткова форма, оцінена у гривнях, не повинна перевищувати розмір грошової, згідно з цим Договором. Форми орендної плати при виплаті також можуть бути поєднані (комбінована форма) в межах суми, що не перевищує розмір грошової форми орендної плати.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації (п.6 Договору оренди).

Згідно з пунктом 7 Договору оренди, Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.

П.9 Договору оренди передбачає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за кожний день прострочення.

П.22 Договору оренди віднесено до прав Орендаря вимагати від Орендодавця своєчасного внесення орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору, відповідачем на користь позивача за договором сплачено орендну плату: 27 вересня 2013 року - 2000,00 грн., 19 листопада 2013 року - 3002 грн. (всього - 5002,00 грн.); 23 серпня 2014 року позивачу поставлено пшениці на суму 1920,00 грн. (при цьому, хоча відповідний доказ - відомості з книжки пайщика і не містять підпису позивача в отриманні пшениці, однак означена обставина сторонами визнана, про що свідчить відомості, викладені в позовній заяві та запереченнях) та 09 грудня 2014 року виплачено 3081,00 грн. (всього 5001,00 грн.); 30 вересня 2015 року позивачу виплачено 1760 грн., 25 грудня 2015 року - 4363 грн., 25 грудня 2015 року - 35 грн. (всього 6158,00 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив порушення умов договору, а саме: не здійснював оранку і культивацію земельної ділянки та поставку соломи, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення її позивачу.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Статтею 14 ч.1 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладення договору, визначено, що договір оренди укладається в письмовій формі.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

У відповідності до ст.398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також, на інших підставах, встановлених законом.

На підставі ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Згідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року №6-146цс12 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Враховуючи вищезазначені норми встановлено, що судом першої інстанції залишено поза увагою положення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, відповідно до яких, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є саме систематична несплата орендної плати, та зроблено помилкового висновку про те, що поставка соломи, оранка та культивація присадибної ділянки орендодавця є складовою орендної плати.

Колегія суддів наголошує на тому, що поставка соломи, оранка та культивація присадибної ділянки орендодавця не входить ні до однієї з форм орендної плати, передбачених договором, а є додатковою безкоштовною послугою, яка не має грошової оцінки, за яку договором в разі ненадання передбачено грошову компенсацію.

За таких обставин суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для розірвання укладеного сторонами договору оренди землі, оскільки відсутні зі сторони відповідача істотні порушення умов договору.

Колегія суддів не вбачає підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки матеріали справи не містять доказів систематичної невиплати відповідачем орендної плати за договором.

Доказів того, що позивач зверталась до відповідача із заявами про необхідність безкоштовної поставки соломи із вказівкою адреси, до якої необхідно проводити таку поставку, або того, що позивач має у власності присадибну земельну ділянку, яку відповідач зобов`язався обробляти матеріали справи не містять

Інших підстав для розірвання договору оренди землі позивач не заявляв, а також і не надавав будь-яких інших доказів, які свідчили б про істотне порушення умов договору відповідачем.

Враховуючи викладене вище колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої про розірвання договору оренди землі №б/н 12 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», зареєстрований Відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області в державному реєстрі земель 24 вересня 2012 року за №00-177 підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог, з вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: