Справа № 310/3609/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача- Безуха М.І.,

відповідача ОСОБА_2, відповідача- Мерліч Р.Л.,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що 03.09.2016 року помер її батько ОСОБА_5

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння №20 по вулиці Волонтерів у м. Бердянську. Позивач зазначив, що за життя її батько - ОСОБА_5 заповітів не складав, тому вона, як донька померлого є спадкоємцем першої черги за законом. Іншими спадкоємцями є батьки спадкодавця, відповідачі по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які мешкали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відмовились від спадщини у шестимісячний строк, тому відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. ОСОБА_1 вказала, що після смерті її батька, вона не встигла у строк, встановлений законом звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та пропустила його. Але цей строк вона пропустила з поважних причин.

Позивач зазначив, що заяву про прийняття спадщини після смерті батька вона повинна була подати у період часу з 03.09.2016 року по 04.03.2017 року, але, по-перше, 17.03.2016 року в неї народилася донька ОСОБА_3, на час смерті батька їй не виповнилося і шести місяців. Дитина перебувала на грудному годуванні та потребувала догляду.

Крім цього, з 19.05.2016 року дитина перебувала на лікуванні та під наглядом лікаря ортопеда-травматолога у КУ БМР «Бердянське ТМО" з діагнозом «дисплазія тазостегнових суглобів, підвивих зліва», було призначено масаж, носіння «Стремен Павліка» 20-23 годин на добу, ЛФК, електрофорез та інші процедури. Декілька разів дитина перебувала на стаціонарі у лікарні.

Позивач вказав, що, якщо цю патологію не лікувати, то це для дитини може стати хронічним вивихом суглоба, постійними болями і кульгавістю. Крім того, позивач вказав, що відповідачі по справі її рідні бабуся та дідусь, а також брат батька, приховали від неї факт смерті батька. 04.06.2017 року ОСОБА_6 та дядько позивача- Мерліч Г.А. приїхали до позивача за місцем її проживання, повідомили про смерть батька та запропонували вступити у право спадкування. 07.06.2017 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте позивача повідомили, що строк на прийняття спадщини нею пропущений і вирішити це питання можливо тільки в судовому порядку.

Позивач вказав, що відповідачі усно надали згоду на те, щоб вона теж прийняла участь у спадкуванні, але 08.06.2017 року під час візиту до нотаріуса, відповідачі відмовились від подання письмової згоди про прийняття нею спадщини, без пояснення будь-яких причин.

Вважає, що це було зроблено навмисно, щоб позбавити її права на спадкування. Таким чином, зазначені причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій та у зв'язку з цим вважає можливим надати їй додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 травня 1991 року, народилась позивач ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Бердянського виконкому Запорізької області серії IV-ЖС №265985 від 28.05.1991 року, актовий запис № 566. Батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖС від 06.10.2012 року, виданого відділлом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, 06.10.2012 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на «Плаксіна». 03.09.2016 року помер батько позивача ОСОБА_5А, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС №369020. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про спадкові справі та видані свідоцтва про право на спадщину від 01.11.2017 року, в Бердянській державній нотаріальній конторі 06.07.2017 року була заведена спадкова справа № 307/2017 за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - відповідачів у даній справі, після смерті ОСОБА_5 За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15). Відповідно до роз'яснень, які містяться в ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що з батьком вона не спілкувалась. Про смерть батька ОСОБА_5 її ніхто не сповістив, і тільки 04.06.2017 року відповідач- Мерліч А.В. та брат померлого ОСОБА_5 ОСОБА_9 повідомили позивача про смерть ОСОБА_5, після чого вона одразу звернулась до суду. Тобто, як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач послалась на необізнаність про смерть батька. Разом з тим, позивач посилався на те, що 17.03.2016 року в неї народилася дитини і на момент смерті батька дитині не виповнилося шести місяців.

Слід звернути увагу, що з дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 та подання зазначеного позову у травні 2017 року пройшло майже 8 місяців, зазначені позивачем підстави для задоволення позову не можуть бути визнані такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини. Водночас, відповідачі зазначили, що позивач проживала на території України та ніяких перепон в спілкуванні з батьком у неї не було, що також підтверджує відсутність непереборної сили для обізнаності про смерть спадкодавця позивачем. Тобто, свідчення відповідачів підтверджують той факт, що у позивача не існувало ніяких перепон для спілкування з батьком та отримання інформації про смерть спадкодавця та подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитини позивача хворіла, що також підтверджується медичною документацією, наявною в матерілах справи, але суд не визнає це перешкодою позивачу спілкуватися з батьком, як по телефону так і провідати його, чого останньою зроблено не було, як і подати у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори, оскільки позивач на була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори з письмовою заявою, яку можливо було надіслати і через пошту. Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, надані для підтвердження позовних вимог, а саме поважності причин пропуску звернення позивачем до нотаріальної контори - факт необізнаності про смерть спадкодавця , знаходження в декретній відпустці та хвороба дитини, не вважає ці причини поважними, тому що вони не пов"язані об"єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення дій, пов"язаних з подачею заяви до нотаріальної контори.

Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, бере до уваги, ту обставину, що факт необізнаності позивача про смерть батька мав місце, оскільки позивач не спілкувалася з батьком на протязі восьми років, що не заперечувала і сама позивач в ході судового розгляду.

Окрім того, свідки, опитані судом за клопотанням відповідачів, стверджували, що повідомляли позивача про смерть батька.

Медичні документи, надані позивачем про хворобу дитини не свідчать про постійне знаходження дитини на стаціонарному лікуванні, дійсно у народженої дитини був встановлений діагноз "дисплазія тазостегнових суглобів, підвивих зліва", котрий потребував постійного лікування, але це не перешкоджало позивачеві подати заяву до нотконтори.

Крім того, дитина народилася 17.03.2016 року, перший раз потрапила на стаціонарне лікування 19.05.2016 року, заяву про прийняття спадщини позивач повинна була подати у період з 03.09.2016 року по 04.03.2017 року, тобто на момент відкриття спадщини дитині виповнилося вже півроку

Таким чином, причини пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені позивачем суд не визнає поважними, оскільки факт необізнаності про смерть спадкодавця та хвороба дитини без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність пропуску зазначеного строку.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

На підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 лютого 2018 року.

Суддя: