Справа №333/7495/17
Провадження №2/333/672/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватної організації «Класичний приватний університет» про зобовязання вчинити певні дії, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до приватної організації «Класичний приватний університет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Центральне обєднане УПФУ м. Запоріжжя, про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03.09.2004 р. по 31.08.2010 р. вона працювала в Класичному приватному університеті за трудовим договором на посадах, що зокрема, відносяться до науково-педагогічних. На початку жовтня 2017 року за повідомленням її колеги ОСОБА_2, їй стало відомо, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування накопичені недостовірні відомості про неї, як про застраховану особу. Безпосередньо недостовірні відомості щодо неї містяться в Реєстрі за період з 03.09.2004 р. по 31.08.2010 р. (з вересня 2004 р. по серпень 2010 р.) та стосуються зазначення помилкового коду категорії застрахованої особи, а саме: замість зазначення коду «ЗНТ024А1», який є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу їй, як науково-педагогічному працівнику згідно Закону України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність», в Реєстрі щодо неї зазначено код «1», що є підставою для обліку та зарахування їй загального стажу як найманому працівнику. Зазначені вище відомості були взяті працівниками ПФУ та внесені до Реєстру з раніше сформованих та поданих до органів ПФУ страхувальником (код 19278502), яким є відповідач, звітів про неї як про застраховану особу.

Дії з боку відповідача щодо подання недостовірної інформації до УПФУ щодо неї, як застрахованої особи, призводить до порушення її трудових прав у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування та пенсійного забезпечення як науково-педагогічного працівника, гарантованого ст. 46 Конституції України, ст. 2 та главою 17 КЗпП України. Код «ЗНТ024А1» - є кодом, що діє з 13.12.1991 року, та є підставою для обліку стажу та призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику (п. 38 додатку 8 до Порядку № 26-1, п. 38 додатку 3 до Постанови № 22-2, п. 41 Додатку 3 до Наказу № 454).

Посилаючись статті 2, 221, 253-256 КЗпП України, просить суд зобов'язати Приватну організацію «Класичний приватний університет» (КПУ) подати до Центрального обєднання УПФУ м. Запоріжжя, скасовуючі документи щодо недостовірних відомостей щодо неї як про застраховану особу, а саме сформувати та подати звіти за попередні періоди з вересня 2004 р. по серпень 2010 р.(включно), включивши до кожного з них перелік таблиць звіту, відповідну таблицю зі статусом «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові щодо неї як застрахованої особи, та відповідну таблицю зі статусом «початкова» із зазначеними правильними відомостями про неї як застраховану особу за кодом «ЗНТ024А1».

06.02.2018 року до суду від позивача надійшло клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., в обґрунтування якого надано договір № 21 про надання правничої допомоги від 10.10.2017р., акт наданих послуг № 1 від 09.01.2018р., розрахункова квитанція БААА № 897144.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 14 лютого 2018 року на адресу суду від ректора Класичного приватного університету ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що Класичним приватним університетом було виявлено лічильну помилку в обчисленнях утримань пенсійного внеску із заробітної плати за період з вересня 2004 року по серпень 2010 р. Внаслідок вищезазначеної лічильної помилки за цей період щомісяця «Класичним приватним університетом» з заробітної плати позивача утримувався пенсійний внесок у меншому розмірі, ніж це встановлено для застрахованих осіб за кодом «ЗНТ024А1». Після виявлення лічильної помилки «Класичним приватним університетом» невідкладно було складено уточнюючий розрахунок по позивачу та подано лист до Пенсійного фонду України з проханням здійснити перевірку та прийняти персоніфіковані звіти по ОСОБА_1 (що підтверджується листом «Класичного приватного університету» до виконуючого обов'язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя ОСОБА_4 №04 від 15.01.2018 року, копія якого долучена до пояснень «Класичного приватного університету») та сплачено пенсійний внесок згідно уточнюючого розрахунку по ОСОБА_1 (що підтверджується платіжним дорученням № 4458 від 10.01.2018 р.. копія якого долучена до пояснень «Класичного приватного університету»).

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги клопотання представників позивача та третьої особи, взявши до уваги письмові пояснення відповідача та надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що з 03.09.2004 р. по 31.08.2010 р. ОСОБА_1 працювала в Класичному приватному університеті за трудовим договором на посадах, що зокрема, відносяться до науково-педагогічних, про що свідчить зміст трудової книжки позивача серії БТ ІІ №4317474.

Відповідачем визнається та не оспорюється факт вчинення помилки в обчисленнях утримань пенсійного внеску із заробітної плати за період з вересня 2004 року по серпень 2010 р. щодо позивача. Внаслідок вищезазначеної лічильної помилки за цей період щомісяця «Класичним приватним університетом» з заробітної плати позивача утримувався пенсійний внесок у меншому розмірі, ніж це встановлено для застрахованих осіб за кодом «ЗНТ024А1», що призвело до порушення прав позивача на соціальне забезпечення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункти 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Крім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, подання страхувальником звітності про застрахованих осіб та інші пов'язані з цим питання у зазначений в позові період часу врегульовувались підзаконними нормативно-правовими актами з 21.08.2004 року по 01.01.2010 року порядком формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 р. № 7-6 , з 01.01.2010 року по 01.01.2011 року порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 р. № 26-1, з 01.01.2011 року по 08.01.2014 року порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 р. № 22-2; з 01.10.2013 року по 30.04.2015 року порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 454, з 30.04.2015 року по теперішній час порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. № 435.

Відповідно до п. 8.3. Постанови персоніфікований облік заробітної плати застрахованих осіб, для яких у звітному році одночасно є декілька підстав для визначення відповідних пенсійних прав, у тому числі згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" (підстава ЗНТ024А1), здійснюється окремими звітними документами за формою ІНДАНІ з урахуванням наступних ключових вимог.

В абзаці 4 пункту 3.7. Постанови № 26-1 зазначено, що для кодування підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства використовуються серійно-порядкові коди з довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Код «ЗНТ024А1» - є кодом, що діє з 13.12.1991 року, та є підставою для обліку стажу та призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику (п. 38 додатку 8 до Порядку № 26-1, п. 38 додатку 3 до Постанови № 22?2, п. 41 Додатку 3 до Наказу № 454).

Відповідно до п. 9 Наказу № 435 щомісячні суми нарахованої заробітної плати застрахованій особі за роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», відображаються окремими записами (рядками) із зазначенням ознаки наявності підстави для обчислення спеціального стажу. Відомості про заробітну плату або винагороду за роботу цій самій застрахованій особі за роботу на посадах, що не належать до науково-технічних, відображаються в окремому рядку.

Представлені документи стосуються виключно факту сплати відповідачем за позивача страхових внесків на загальнообовязкове страхування в розмірі, що відповідає коду ЗНТ024А1. Разом із тим, жодним з документів прямо не підтверджено факт внесення відповідачем змін до звітності про позивача як про застраховану особу. Підтвердження сплати страхових внесків за позивача є лише підставою припускати, що відповідачем було внесено виправлення до звітності про позивача як про застраховану особу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, в другому реченні абзацу 1 п. 11, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства при ухваленні рішення суду постановив «встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що відповідач не довів факт внесення ним виправлень до звітності про позивача як про застраховану особу, не спростував обґрунтованість предявлених до нього позовних вимог.

Суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту його прав виходячи з наступного.

У відповідності з п. 1.3. постанови № 7-6, п. 2.16. та 2.17. постанови № 26-1; п. 1.1. постанови № 22-2, п. 5.2. наказу № 454 та п. 2. наказу № 435 у разі виявлення страхувальником у звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць звіту, відповідну таблицю зі статусом «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю зі статусом «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку повинна містити дані по кожній застрахованій особі окремо.

Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не повинен містити таблиць 1 - 4 додатка 4 до цього порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв'язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається. Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаного, суд приходить до висновку, що відповідач як страхувальник зобов'язаний звітувати та сплачувати страхові внески відносно своїх науково-педагогічних працівників за їх роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», за кодом ЗНТ024А1.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Класичного приватного університету про зобовязання вчинити певні дії є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 640,00 грн. (а.с. 2)

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В обґрунтування зазначеної позовної вимоги стороною позивача надані докази щодо витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., а саме: договір про надання правничої допомоги №21 від 10.10.2017р., укладений між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_1; додаткова угода № 1 від 02.01.2018 р. до договору про надання правничої допомоги № 21 від 10.10.2017р.; акт надання послуг № 1 від 09.01.2018р..; розрахункова квитанція серії БААА № 897144 від 09.01.2018р. про сплату правничих послуг в розмірі 5000,00 грн.

Як на доказ щодо суми витрат на правничу допомогу позивач посилається на перелік виконаних робіт (наданих послуг), яким встановлено, що адвокатом ОСОБА_5 виконані наступні роботи: 1) усна виїзна правова консультація стосовно предмету спору (1 година роботи) становить 300 грн.; 2) складання та направлення адвокатського запиту до ЦО УПФУ (1 година роботи) становить 400,00 грн.; 3) складання та подання (в тому числі формування додатків) до суду позову (5 годин роботи) становить 3000,00 грн.; 4) складання клопотання про витребування доказів у ЦО УФПУ (0,5 годин роботи) становить 300,00 грн..; 5) письмова правова консультація по справі (1,5 години роботи) становить 750,00 грн..; 6) складання клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу (0,5 годин роботи) становить 250,00 грн..

Зазначений розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства України, стороною відповідача зазначений розрахунок не спростований, а тому у суду не має підстав не приймати його до уваги.

Із зазначеного слідує, що витрати на правову допомогу по зазначеній справі в сукупності становлять 5000,00 грн..

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Питання про зменшення неспівмірних витрат на послуги адвоката може бути ініційоване лише іншою стороною процесу. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.

Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування понесених витрати по сплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є також законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141-142, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватної організації «Класичний приватний університет» про зобовязання вчинити певні дії, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Зобовязати Приватну організацію «Класичний приватний університет» (КПУ), ідентифікаційний номер 19278502 подати до Центрального обєднаного УПФУ м. Запоріжжя, скасовуючі документи щодо недостовірних відомостей щодоОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як про застраховану особу, а саме сформувати та подати звіти за попередні періоди з вересня 2004 р. по серпень 2010 р.(включно), включивши до кожного з них перелік таблиць звіту, відповідну таблицю зі статусом «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові щодо ОСОБА_1 як застрахованої особи, та відповідну таблицю зі статусом «початкова» із зазначеними правильними відомостями про ОСОБА_1 як застраховану особу за кодом «ЗНТ024А1».

Стягнути з Приватної організації «Класичний приватний університет» (), яке знаходить за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Жуковського, буд. № 78 «б» на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень 00 копійок.

Особам, які не були присутні в судовому засіданні, направляється копія повного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 травня 2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська