П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Київ

Справа № 755/18596/16-ц

№ провадження: № 22-ц/796/244/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Невідомої Т.О.

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Лісовська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ярмолицької Олени Анатоліївни в інтересах Київського міського центру зайнятості на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти, виплачені їй як допомога по безробіттю, та витрачені на її навчання в сумі 32162,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачу згідно її заяви з 27 липня 2015 року надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю, а з 01 березня 2016 року останній припинено реєстрацію в центрі зайнятості у зв'язку із встановленням факту подання нею недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, оскільки за інформацією Пенсійного фонду України у ІІ-VI кварталах 2015 року відповідач надавала послуги Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України та у ІІ кварталі 2015 року отримала дохід відповідно до звіту про виконання науково-педагогічної роботи викладачами. За період з 03.08.2015 року по 31.01.2016 року на соціальні послуги та матеріальне забезпечення відповідача витрачено кошти у сумі 26716,52 грн., а також оплачено проходження її навчання за навчальною програмою «3D моделювання в рекламі та анімації», вартість якої становить 5446,26 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Не погодившись з вказаним рішенням, Ярмолицька О.А. в інтересах Київського міського центру зайнятості подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначене рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції не взяв до уваги всіх обставин справи, а саме доказів позивача про те, що відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітна, та, отримуючи допомогу по безробіттю, виконувала роботи (надавала послуги) Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості (Центральний апарат) з 20.04.2015 року згідно наказу № 11-ПК від 20.04.2015 року та трудового договору № 89/2 про виконання науково-педагогічної роботи на умовах погодинної оплати праці від 20.04.2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги з посиланням на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, подана позивачем апеляційна скарга - необґрунтованою, а посилання скаржника на не врахування доказів - безпідставними.

Ярмолицька О.А. в інтересах Київського міського центру зайнятості в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених в ній, та просила задовольнити скаргу в повному обсязі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє в її інтересах, заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявились до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п.п. 8,9 ч. 1 Розділу (ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

При ухваленні рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Київського міського центру зайнятості суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

27.07.2015 року відповідач звернулась із заявою до Дніпровського районного центру зайнятості про надання статусу безробітної (а.с. 47).

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості № НТ150731 від 31.07.2015 року відповідачу з 27.07.2015 року надано статус безробітного, а наказом № НТ150803 від 03 серпня 2015 року призначено допомогу по безробіттю (а.с. 48-49).

Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 108 від 29.02.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 надавала послуги Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України з 20.04.2015 року на підставі наказу № 11-ПК від 20.04.2015 року та трудового договору № 89/2 про виконання науково-педагогічної роботи на умовах погодинної оплати праці від 20.04.2015 року. За надані послуги у ІІ кварталі 2015 року відповідач отримала дохід у сумі 48,56 грн., що підтверджується звітом про виконання науково-педагогічної роботи викладачами (а.с. 51, 52).

15 грудня 2015 року між Дніпровським районним центром зайнятості та відповідачем укладено договір № 620 про професійне навчання безробітного, відповідно до умов якого Дніпровський районний центр зайнятості направив позивача в Товариство з обмеженою відповідальністю Інститут дипломної освіти «УКРСТЕНО» на професійне навчання (а.с. 50). Згідно інформаційного листа вартість навчання відповідача в Інституті післядипломної освіти «УКРСТЕНО» на курсах цільового призначення «3D моделювання в рекламі та анімації» за період з 16.12.2015 року по 29.02.2016 року становить 5446,26 грн. (а.с. 57).

Згідно інформаційного листа Інституту підготовки кадрів Державної служби зайнятості України № 38 від 25.02.2016 року, з ОСОБА_3 був укладений трудовий договір № 89/2 від 20.04.2015 року, за яким проведені навчальні заняття у травні 2015 року і нараховано дохід у сумі 48,56 грн. Протягом 3-4 кварталів дохід не нараховувався та додаткова угода про розірвання трудового договору не укладалась (а.с. 53).

Згідно звіту про виконання науково-педагогічної роботи викладачами у 2015 році відповідачем проведено семінар «Заходи спрямовані на покращення взаємодії служби зайнятості та роботодавців» у період з 28 по 29 квітня 2015 року, за який нараховано оплату в розмірі 48,56 грн. (а.с. 54).

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості № НТ160302 від 02.03.2016 року відповідачуприпинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного.

30 травня 2016 року позивачем направлено на адресу ОСОБА_3 лист про повернення коштів у розмірі 32162,78 грн. Зазначені кошти відповідачем повернуто не було.

03 серпня 2015 року відповідач надала письмові пояснення щодо одержаних нею грошових коштів в сумі 48,56 грн. за трудовим договором № 89/2 про виконання науково-педагогічної роботи на умовах погодинної оплати праці від 20.04.2015, у яких зазначила, що вказані кошти отримані нею у травні 2015, будь-яких інших доходів нею за цим договором отримано не було.

Виходячи з встановлених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту подання ОСОБА_3 недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітної, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, а відтак підстави для стягнення з відповідача наданих соціальних послуг, матеріального забезпечення та вартості навчання, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть облік осіб, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні, та наданих їм послуг; здійснюють реєстрацію безробітних, ведуть облік наданих їм послуг; організовують професійне навчання зареєстрованих безробітних з урахуванням поточної та перспективної потреб ринку праці; здійснюють обмін інформацією з Пенсійним фондом України для забезпечення виконання вимог цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, працевлаштування безробітного; призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 року центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Згідно частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Враховуючи викладене, та за обставин, що факт подання ОСОБА_3 недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітної, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг не доведено, оскільки на час реєстрації та в період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач не отримувала доходів за трудовим договором № 89/2 про виконання науково-педагогічної роботи на умовах погодинної оплати праці від 20.04.2015, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем порушено обов'язки, покладені не неї частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" в частині повідомлення центру зайнятості про укладений між нею та Інститутом підготовки кадрів Державної служби зайнятості трудовий договір, за яким нею було отримано дохід є безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи, які були досліджені.

Отже, доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ярмолицької Олени Анатоліївни в інтересах Київського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Невідома Т.О.

Судді Гаращенко Д.Р.

ПікульА.А.