МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ОСОБА_1 ___________________________________________________________________________________________________________________
Справа №521/3821/16-ц
Номер провадження № 2/521/2597/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси розглядалась цивільна справа за її позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування ? частки квартири №51, корпус №2 в будинку №61 по вул. Маршала Малиновського в м. Одесі.

Представницькі та юридичні послуги їй надавали адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7, мали генеральну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1325.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 було відмовлено.

29.01.2015 року рішенням Апеляційного суду Одеської області, залишеним без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 17.06.2015 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволений, визнаний недійсним договір дарування 1/2 частки квартири №51, корпус №2 в будинку №61 по вул. Маршала Малиновського в м. Одесі, укладений 15.11.2013 року.

15.06.2015 року представники позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, діючи від її імені на підставі довіреності здійснили відчуження належної їй на праві власності вищевказаної квартири відповідачам у справі за договорами купівлі продажу, реєстрові номери 527, 525.

Позивач стверджувала, що спірні правочини були вчинені без наміру створення правових наслідків, обумовленими такими правочинами, плата за майно нею не отримувалась.

Як підставу позову, змінивши її в процесі розгляду справи позивач визначила, відповідно, вимоги статті 234 ЦК України, стверджуючи, що правочини, укладені від її імені представниками за довіреністю є фіктивними, оскільки вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цими правочинами.

Метою їх укладення за процесуальною схемою представників було документальне переоформлення права власності на належну позивачці квартиру на інших осіб у разі прийняття негативного для неї рішення судом касаційної інстанції у справі №521/10210/14-ц, розгляд якої мав відбутися 17.06.2015 року.

Враховуючи викладене, позивач просила визнати оспорювані договори недійсними.

Справа розглядається судом неодноразово.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, наполягали на ухвалені рішення на підставі наявних у справі доказів, пославшись на похилий вік позивача, її стан здоровя, неявку відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи в порядку статей 128, 130 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, повідомлявся телефонограмою суду через свого представника, що відповідає вимогам статті 130 ЦПК України.

Так, після скасування заочного рішення відповідачі при новому розгляді справи не скористались процесуальним правом надання відзиву, заперечень, доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 представляли інтереси та надавали правову допомогу ОСОБА_2 в межах розгляду Малиновським районним судом м. Одеси цивільної справи за її позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування ? частки квартири №51, корпус №2 в будинку №61 по вул. Маршала Малиновського в м. Одесі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 відмовлено.

29.01.2015 року рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволений, визнаний недійсним договір дарування 1/2 частки квартири №51, корпус №2 в будинку №61 по вул. Маршала Малиновського в м. Одесі, укладений 15.11.2013 року.

Розгляд справи касаційною інстанцію мав відбутися 17.06.2015 року (в подальшому ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України рішення апеляційного суду від 29.01.2015 року залишено без змін)

Враховуючи викладене, на випадок прийняття негативного для позивача рішення судом касаційної інстанції представниками ОСОБА_2 була запропонована процесуальна схема, за якою необхідно було здійснити документальне переоформлення права власності на належну позивачці квартиру на інших осіб.

Так, маючи генеральну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1325 останні відчужили спірне майно відповідачам за договорами купівлі-продажу, які оспорюються.

Договори були посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстрові номери 527, 525.

За ними відповідачі придбали по ? частини спірного майна.

Позивач будучі особою похилого віку, юридично не грамотною на такі дії погодилась, поряд із тим, в подальшому ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних органів.

Розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд враховує, що відповідно до статті 234 ЦК України фіктивний правочин це правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином.

Як вбачається зі змісту даної норми закону, підтверджено узагальненими судів різних інстанцій, висновками Верховного Суду України, зокрема, по справі № 6-1873цс16 для визнання правочину фіктивним суду має бути доведений умисел всіх сторін правочину, тобто обидві (всі) сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином.

Ознака вчинення фіктивного правочину лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину.

Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалась досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним (Постанова ВСУ від 21.01.2015 року по справі №6-197цс14).

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести суду, що учасники, а саме всі учасники не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача (Узагальнення ВСУ «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

З матеріалів цивільної справи, пояснень представників позивача судом встановлено, що жодна зі сторін оспорюваних правочинів не намагалась досягти правового результату, укладення договорів не потягнуло зміни інших обставин, передбачених договорами.

Так, фактично майно у власність відповідачів не перейшло, ОСОБА_2 продовжує проживати у спірному майні, утримує його.

Відповідачі питання про вселення не порушували, з питання чинення їм перешкоди у доступі до власності невідомими особами до правоохоронних органів не звертались.

Докази передачі плати за майно за оспорюваними договорами відповідачами не надані.

Суд критично оцінює нотаріальну заяву ОСОБА_4 від 14.08.2015 року, якою він не заперечував проти довічного проживання ОСОБА_2 у спірному майні, реєстровий номер 1705, оскільки така зава оформлювалась не в день укладення правочинів, із позивачем не погоджувалась.

В наслідок юридичного оформлення оспорюваних правочинів, позивач юридично залишилась без своєї власності, яка є її єдиним житлом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та доведеними в процесі розгляду справи.

Іншого позасудового способу захисту порушеного права позивач не має.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 224- 226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу- задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.06.2015 року, укладений між ОСОБА_10 від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 15.06.2015 року реєстровий номер 527 від 15.06.2015 року, за яким ОСОБА_4 придбав 1/4 та 1/4 частини (що складає загалом ?) квартири №51, корпус №2 в будинку №61 по вул. Маршала Малиновського в м.Одесі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.06.2015 року, укладений ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 з ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 15.06.2015 року реєстровий номер 525 від 15.06.2015 року, за яким ОСОБА_3 придбав 1/4 та 1/4 частини (що складає загалом ?) квартири №51, корпус №2 в будинку №61 по вул. Маршала Малиновського в м. Одесі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України:

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 14.06.2018 року.