Справа № 645/3544/17
Провадження № 2/645/291/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, в обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2006 року, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2016 року шлюб було розірвано.

В період зареєстрованого шлюбу вони із відповідачем, за отримані в кредит кошти в розмірі 15280 доларів США, придбали автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований на імя відповідача. Зобовязання за кредитним договором було виконано в повному обсязі в період зареєстрованого шлюбу сторін. 21.07.2016 року відповідач ОСОБА_3 перебуваючи із позивачем у шлюбі, без її письмової згоди, здійснив продаж легкового автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, позивач просила розподілити спірний автомобіль та стягнути на її користь ? частину вартості автомобіля в сумі 7640 доларів США, що за курсом НБУ становить 195813 гривень та стягнути судовий збір в розмірі 1958 гривень.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали просили задовольнити, при цьому позивач зазначила, що в період шлюбу вони із чоловіком придбали автомобіль за кредитні кошти. Кредит був оформлений на неї, вона була підприємцем. В 2013-2014 році вона помітила відсутність автомобіля, на чоловік повідомив, що дав покористуватись автомобілем ОСОБА_5, а потім повідомив, що продав автомобіль ОСОБА_5, за скільки продав їй невідомо. Фактичні шлюбні відносини між ними були припинені в 2013 році.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, при цьому відповідач пояснив, що спірний автомобіль був придбаний за кредитні кошти, кредит він сплачував за гроші від продажу свого автомобіля ВАЗ, який він мав ще до шлюбу із позивачем та продав за 5900 доларів США. За ці кошти він сплатив перший внесок за кредитний автомобіль. Також зазначив, що він із батьком продав належну їм на праві власності квартиру, батько передав йому свою частину коштів, за вказані кошти він погасив кредит за спірний автомобіль. Спірний автомобіль він продав в 2013-2014 році, гроші від продажу автомобіля витратили на потреби родини. Продаж автомобіля оформив шляхом видачі довіреності та віддав технічний паспорт, продав за 40000 гривень, автомобіль був після ремонту, у нього були пошкодження, кошти витратили на родину. Довіреність він видав на імя ОСОБА_6, яка в подальшому оформила договір купівлі-продажу автомобіля в 2016 році, з 2016 року у них почались проблеми в родині. Про продаж автомобіля позивачці було відомо, її звали на переоформлення автомобіля, але позивачка відмовилась. Їх фактичні шлюбні відносини були припинені в 2016 році.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 батько відповідача, пояснив, що у сина до шлюбу був автомобіль, після реєстрації шлюбу син продав свій автомобіль, взяв кредит та придбав новий автомобіль HYUNDAI ACCENT, за який заплатив перший внесок грошима від продажу свого автомобіля. Син сплачував кредит, після продажу його із сином спільної квартири, він віддав гроші дітям. Отриманими від продажу квартири грошима син погасив кредит. Передачу його грошей синові вони ні як не оформлювали. Також свідок зазначив, що автомобіль, який був у сина до шлюбу, був оформлений на іншу особу, син користувався та продав автомобіль за дорученням, за скільки коштів був проданий даний автомобіль йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показав, що влітку 2014 року він придбав автомобіль HYUNDAI ACCENT у відповідача по справі в розстрочку, вніс передплату приблизно 2200 доларів США, віддавав в гривнях. Придбав в еквіваленті 6000 доларів США. На даному автомобілі в серпні 2014 року він вже їздив відпочивати. Позивачку просили приїхати та переоформити автомобіль на його імя, спочатку вона була згодна, а потім відмовилась. Придбаний ним автомобіль потребував ремонту та вкладень. Повний розрахунок за автомобіль був проведений в жовтні 2014 року. Свідку було відомо, що автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу, в їх родині почались проблеми в 2013 році. Відповідачу він передав приблизно 40000 гривень, він просто передав гроші, а відповідач передав йому технічний паспорт на автомобіль.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що 21.07.2016 року вона приїхала в м. Харків із знайомим, який її попросив підстрахувати, якщо не прийде на переоформлення дружина відповідача, то на її імя буде оформлена довіреність для подальшого оформлення угоди за дорученням. Гроші від ОСОБА_5 40000 гривень вона не отримувала, гроші були передані в 2014 році, коли передавали автомобіль та документи на автомобіль ОСОБА_5. Ключі та документи на автомобіль були у ОСОБА_5, на зазначеному автомобілі влітку 2014 року вони їздили відпочивати. 21.07.2016 року вона від імені відповідача підписала договір купівлі-продажу автомобіля із ОСОБА_5. Відповідачу про угоду повідомила по телефону, позивачка про угоду не знала.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в 2001 році він придбав автомобіль ВАЗ 2110, у відповідача був ВАЗ 21093. В 2003 році свідок захотів продати свій автомобіль та запропонував відповідачу продати свій автомобіль та придбати його автомобіль. Із відповідачем вони разом працювали у ювелірній фірмі «Бирюза». Автомобіль був переоформлений за генеральною довіреністю, автомобіль відповідач продавав від його імені. Відповідач придбав у кредит автомобіль Хюндай, продав свій автомобіль за 6000 доларів США та погасив кредит за автомобіль Хюндай.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що 07.07.2006 року позивач та відповідач уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.16)

Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 15). Згідно даного рішення судом було встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2013 року.

В судовому засіданні встановлено, що сторони в період зареєстрованого шлюбу за отримані кредитні кошти придбали автомобіль. Згідно довідки ПАТКБ «Правекс-Банк» від 27.09.2017 року за період з 01.08.2006 року по 20.07.2009 року була погашена заборгованість за кредитом в розмірі 15280 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 4054 доларів США. Згідно повідомлення Правекс-Банку від 21.07.2009 року зазначено, що ОСОБА_3 виконав усі зобовязання за кредитним договором від 01.08.2006 року, у звязку із чим договір застави транспортного засобу марки HYUNDAI ACCENT, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, припинив свою дію. Згідно копії договору застави транспортного засобі від 01.08.2006 року, предметом якого був зазначений автомобіль, вартість автомобіля та відповідно кредитних коштів, отриманих на його придбання становить 15280 доларів США (а.с.5-9,42)

Відповідно копії договору купівлі - продажу від 18.07.2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 була продана квартира АДРЕСА_1 за 207480 гривень, що за курсом НБУ становив 27300 доларів США, які продавці отримали в рівних частках. (а.с. 45). В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що передав гроші отримані ним від продажу його частки квартири своєму сину, але належними доказами ці обставини не були підтверджені.

Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6341/2016/000652 від 21.07.2016 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 придбав автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за 40000 гривень, договір був посвідчений сервісним центром РСЦ МВС (а.с.47).

Згідно копій звітів субєкта малого підприємства фізичної особи платника єдиного податку за 4 квартал 2016 року, 4 квартал 2007 року, 4 квартал 2008 року, 2 квартала 2009 року зазначені отримані доходи позивача від підприємницької діяльності (а.с.63-66)

Згідно довідки ПАТКБ «Правекс-Банк» від 27.09.2017 року за період з 01.08.2006 року по 20.07.2009 року була погашена заборгованість за кредитом в розмірі 15280 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 4054 доларів США. В період дії кредитного договору 23.05.2008 року кредит було погашено в розмірі 2900 доларів США, а 20.07.2009 року в розмірі 7603 доларів США (а.с.89)

Згідно ст. 60, 61,63 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 65 СК України - дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно ст. 69, 70, 71 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ст. 12 ЦПК України - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд дослідивши та надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам, у межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, згідно ст. 13 ЦПК України, вважає, що позов є обгрунтований, та підлягає частковому задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що сторонами під час зареєстрованого шлюбу був придбаний спірний автомобіль, с приводу якого вони не досягли згоди про поділ, то суд вважає за необхідне розподілити спірне майно. В судовому засіданні відповідач по справі повідомив, що за придбаний у кредит автомобіль він розраховувався своїми грошима, а саме перший внесок був сплачений за гроші від продажу автомобіля ВАЗ, який належав відповідачу до реєстрації шлюбу, а в подальшому погасив кредит за гроші від продажу належної йому та батькові квартири. Суд критично ставиться до показань відповідача та його свідків (ОСОБА_7, ОСОБА_8А.) з наступних підстав, в судовому засіданні не було надано доказів належності відповідачу до шлюбу із позивачем автомобілю ВАЗ на праві власності, його придбання та в подальшому продаж та отримання будь-яких коштів. З показань свідків встановлено, що відповідач керував автомобілем ВАЗ за довіреністю, тобто не мав його на праві власності, та відповідно розпорядження ним, передача грошових коштів не може підтверджуватись показаннями свідків. Щодо погашення залишку заборгованості за кредитом на автомобіль за рахунок продажу квартири відповідача та його батька, то в цій частині показання не були підтверджені позивачем, яка наполягала на тому, що кредит виплачувався за рахунок їх спільних коштів та суду позивач підтвердила, що вона мала доходи від здійснення підприємницької діяльності. Тобто відповідачем не було підтверджено належними та допустимими доказами сплати кредиту від коштів отриманих від продажу особистого майна. Судом встановлено, що спірний автомобіль був проданий відповідачем в 2016 році без письмової згоди позивача по справі, що було підтверджено в судовому засіданні. До показань відповідача с приводу того, що гроші від продажу автомобіля були витрачені на родину та позивач знала про продаж автомобіля, суд також відноситься критично, так як судом встановлено та підтверджено рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.10.2016 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2013 року. Виписку про листування сторін по Viber, на підставі якого відповідач зазначав, що їх відносини були припинені в 2016 році, суд вважає недопустимим доказом.

Згідно позовної заяви позивач просить стягнути із відповідача в рахунок розподілу майна вартість ? частини автомобіля в розмірі 7640 доларів США, що за курсом НБУ становить 195813 гривень та стягнути судовий збір в розмірі 1958 гривень. При цьому судом встановлено, що ця сума, яку просить стягнути позивач вартість ? частини спірного автомобіля станом на 01.08.2006 року, що підтверджується копією договору застави транспортного засобу від 01.08.2006 року, та не оспорювалось сторонами по справі в судовому засіданні. Судом встановлено, із показань сторін та свідків, що автомобіль перебував в експлуатації майже 10 років та перебував в ремонті, як зазначив відповідач. Будь-якої іншої оцінки спірного майна суду надано не було, розясненими судом правами щодо заявлення клопотання позивач не скористалась та іншої оцінки автомобіля проведено та надано не було. Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6341/2016/000652 від 21.07.2016 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 придбав автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за 40000 гривень, договір був посвідчений сервісним центром РСЦ МВС. Тобто на час розгляду справи позивачем не було підтверджено вартість ? частини спірного майна в розмірі 195813 гривень, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, за наявними в справі доказами та стягнути із відповідача на користь позивача вартість ? частини від проданого відповідачем автомобіля в розмірі 20000 гривень, згідно договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно квитанції від 20.03.2018 року № 18683713 вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатила на користь свого представника адвоката ОСОБА_2, який представляв інтереси позивача в суді, в якості оплати послуг за правову допомогу 5000 гривень, тому дана сума має бути стягнути із відповідача на користь позивача.

У відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов позивача був задоволений частково, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1958 гривень, то судові витрати позивачки, пов'язані зі сплатою судового збору, належить стягнути з відповідача в мінімальному розмірі, який був передбачений на час подання позову по майновим спорам в розмірі 1600 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Поділити спільне майно автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати на надання правової допомоги в розмірі 5000 гривень, а також судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: м. Харків, пров.Снігерівський, 7а, кв. 14, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Представник позивача: ОСОБА_2, м. Харків, вул. Греківська, 6, оф.7.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, пров.Снігерівський, 7а, кв. 14, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Представник відповідача: ОСОБА_4, м. Харків, Салтівське шосе, 63/2, кв.27.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя - І.В. Ульяніч