Справа № 178/49/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2018 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.

при секретарі Янченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом Комунального закладу охорони здоровя «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» до ОСОБА_1, треті особи: Державний заклад «Дніпропетровська медична академія МОЗ України», Департамент охорони здоровя Дніпропетровської облдержадміністрації, про відшкодування коштів за договором та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом і представник позивача обгрунтовуючи позовні вимоги пояснила, що 24 вересня 2009 року між Дніпропетровською державною медичною академією МОЗ України укладено угоду про підготовку фахівця з вищою освітою, за умовами якої передбачено обовязок відповідача після закінчення навчання відпрацювати три роки, а у разі відмови працювати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. 27 червня 2015 року відповідачеві присвоєно кваліфікацію лікаря та видано диплом. 03 липня 2015 року наказом департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 зараховано для проходження інтернатури на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Загальна практика сімейна медицина» у КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2017 року. Проходження очної частини інтернатури призначено в ДЗ «ДМА МОЗ України» з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2016 року, з 01 березня 2017 року по 30 червня 2017 року. Заочну частину інтернатури, відповідно до наказу ДОЗ ДОДА № 743-о від 03 липня 2015 року ОСОБА_1 має проходити на базі КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД».

31 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» із заявою про зарахування до медичного закладу для проходження інтернатури. Наказом № 81-к по КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 було прийнято на посаду лікаря інтерна із загальної практики сімейної медицини Криничанської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини на період проходження інтернатури. Пунктом 2 наказу КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» відповідача направлено для проходження заочної частини інтернатури на базі КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» в Криничанську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини. Проходження очної частини інтернатури (п. 3 наказу №81-к) у період з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2016 року, з 01 березня 2017 року по 30 червня 2017 року на базі ДЗ «ДМА МОЗ України». П.5 наказу ОСОБА_1 зобовязано по закінченню інтернатури прибути у розпорядження головного лікаря КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» для роботи на посаді лікаря загальної практики сімейної медицини. З наказом Відповідач ознайомлений, про що свідчить його підпис, датований 31 липня 2015року. Того ж дня, 31 липня 2015 року, між КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» та лікарем інтерном ОСОБА_1 укладено трудовий договір №6, згідно умов якого роботодавець (КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД) приймає лікаря інтерна (ОСОБА_1М.), який проходив навчання за цільовим направленням на посаду лікаря - інтерна зі спеціальності «Загальна практика сімейна медицина» в Криничанську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини. Відповідно до пункту 4.3 Договору зазначено, що при достроковому розірванні трудового договору відшкодувати роботодавцю витрати, які були йому понесені та які не передбачені чинним законодавством, як обовязкові.

01 серпня 2015 року зроблено відповідний запис до трудової книжки серія АХ №896783, заведена особова картка працівника. Відповідач приступив до виконання функціональних обов'язків відповідно до посадової інструкції на посаді лікаря інтерна із загальної практики сімейної медицини Криничанської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Відповідно до штатного розпису, графіків роботи, табелів відпрацьованого часу з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2016 року, з 01 березня 2017 року по 30 червня 2017 року ОСОБА_1 проходив очну частину навчання на базі ДЗ «ДМА МОЗ України». За період роботи та навчання в інтернатурі на посаді лікаря-інтерна на протязі 2-х років оплата праці здійснювалася КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» відповідно до штатного розпису, графіку роботи, табелю відпрацьованого часу та згідно чинного законодавства. Витрати по відрядженню для проходження очної частини інтернатури проводилися вчасно за рахунок КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД». Лікаря-інтерна було забезпечено відповідними умовами на базі стажування згідно плану - графіку підготовки лікарів-інтернів. Згідно довідки КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» від 07 грудня 2017 року ОСОБА_1 нарахування за проходження очної частини інтернатури в загальній сумі становлять 28845 гривень. За проходження заочної частини навчання в КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД» ОСОБА_1 отримав 37754,31 грн. Відповідно до розрахунку загальна сума фактичних витрат на навчання за державним замовленням становить 66599,31 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача. Крім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь КЗОЗ «Криничанський центр медико-санітарної допомоги» 1600 гривень судового збору.

Відповідач позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування суду пояснив, що він отримував заробітну плату як працівник КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» згідно з укладеним між ними трудовим договором, оскільки перебував у трудових відносинах з комунальним закладом охорони здоровя, тобто був зарахований на посаду лікаря, працював під керівництвом лікаря, призначеного його безпосереднім керівництвом, виконував свої обовязки добросовісно, згідно посадової інструкції.

Представник Державного закладу «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» в судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений.

Представник департаменту охорони здоровя Дніпропетровської облдержадміністрації в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи сповіщений, причини своєї неявки суду не повідомив.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Вислухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 52 Закону України «Про освіту» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 (чинною на момент виникнення правовідносин) затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, пунктом 3 якої передбачено, що Порядок, затверджений пунктом 1 цієї постанови, поширюється на осіб, що навчаються за спеціальностями медичного профілю.

Відповідно до п.4 вказаного Порядку керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком №1. Згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця вищою освітою (п. 6).

Відповідно до п.18 Порядку керівництво вищого навчального закладу не пізніше ніж за рік до закінчення навчання пропонує випускнику посаду відповідно до укладеної угоди. Пунктом 19 Порядку передбачено, що /оформлене замовником або вищим навчальним закладом (за домовленістю із замовником) направлення на роботу є підставою для укладання трудового договору між молодим фахівцем і замовником. Відповідно до п.20 Порядку молодий фахівець повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Згідно п.4 цього Порядку у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» №77/96 від 23.01.1996, із змінами, внесеними згідно з Указом Президента №342/96 від 16.05.1996, вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Пунктом 2 цього Указу передбачено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Судом встановлено, що 24 вересня 2009 року сторони уклали угоду про підготовку фахівців з вищою освітою. Відповідно до умов укладеної угоди відповідач зобов'язався прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку, про що було вказано в угоді, яку підписав особисто ОСОБА_1 На виконання умов укладеної угоди, постановлено направити ОСОБА_1 на роботу в КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаду лікаря-інтерна. На підставі наказу департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 743-о від 03 липня 2015 року ОСОБА_1 зараховано для проходження інтернатури на посаду лікаря-інтерна із спеціальності «Загальна практика - сімейна медицина» у КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги». При цьому, згідно листа КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 04 жовтня 2017 року № 705, ОСОБА_1 був звільнений 31 липня 2017 року у звязку з закінченням терміну інтернатури, за отриманням трудової книжки не зявився, 01 серпня 2017 року не зявився для працевлаштування на посаду лікаря загальної практики-сімейного лікаря в Божедарівську лікарську амбулаторію загальної практики-сімейної медицини до КЗОЗ «Криничанський ЦПМСД». В угоді від 24 вересня 2009 року ОСОБА_1 погодився на працевлаштування його навчальним закладом, отримав направлення на роботу та, навчаючись за кошти державного бюджету, погодився, що у разі відмови прибути на роботу і відпрацювати не менше трьох років або відшкодувати вартість навчання. У відповідності до трудового договору № 6 від 31 липня 2015 року з лікарем-інтерном ЗП-СМ, а саме згідно п.4.1, лікар-інтерн зобовязаний відпрацювати у підрозділах (лікарської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини) КЗОЗ «Криничанський центр ПМСД» не менше 3 років після отримання фаху лікаря загальної практики-сімейний лікар.

У відповідності до Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-VI рівнів акредитації медичних факультетів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя від 19 вересня 1996 року № 291 лікар-інтерн зараховується на посаду лікаря, працює під керівництвом лікаря, призначеного його безпосереднім керівником.

Згідно п.7.3. Положення заробітна плата лікарям (провізорам)-інтернам протягом всього періоду навчання сплачується за рахунок закладів (установ), в які вони зараховані лікарями(провізорами)-інтернами, або закладом (установою), з яким укладено трудовий договір у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищому навчальному закладі мають право на безоплатне проходження практики на підприємствах, в установах, закладах та організаціях, а також на оплату праці під час виконання виробничих функцій згідно із законодавством. Як убачається з матеріалів справи, заробітну плату під час проходження інтернатури, витрати по відрядженню для проходження очної частини інтернатури ОСОБА_1 проводилися за рахунок КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико санітарної допомоги». Згідно п.5.3 трудового договору з лікарем-інтерном ЗП-СМ № 6 від 31 липня 2015 року строк дії вказаного договору з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року. Проте в Наказі № 743-о від 03 липня 2015 року «Про зарахування в інтернатуру ОСОБА_1М.» вказано, що останнього зарахувати на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Загальна практика сімейна медицина» з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2017 року дані розбіжності позивачем не усунуто.

Крім того, в матеріалах справи наявні табелі відпрацьованого часу ОСОБА_1 на посаді лікаря-інтерна, який виконував свої посадові обовязки у відповідності до посадової інструкції лікаря-інтерна загальної практики сімейного лікаря Криничанської лікарської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини КЗОЗ «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» та отримував заробітну плату згідно ст.94 КЗпП України.

Таким чином ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з комунальним закладом охорони здоровя «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги», що підтверджується трудовим договором.

У статті 3 ЦК України закріплені загальні засади цивільного законодавства, однією з яких є свобода договору.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно положень ст. 94 КЗпП України заробітна плата є винагородою, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть проводитися тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Ураховуючи, що ОСОБА_1 отримував заробітну плату за виконання своїх посадових обовязків, заяву про звільнення надав 31 липня 2017 року, у звязку з закінченням терміну проходження інтернатури, строки якої зазначено у наказі № 81-к від 31 липня 2015 року; те, що за встановленими судом обставинами справи та відповідно до норм матеріального права заробітна плата не може бути віднесена до вартості навчання, а чинним трудовим законодавством не передбачена можливість стягнення із працівника нарахованої і виплаченої йому заробітної плати за час виконання трудових задоволення позову. Перелічені обставини обумовлюють висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування 66 599, 31 грн., та 1600 грн. судового збору, як те передбачає ст. 141 ЦАК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Комунального закладу охорони здоровя «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги» про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування коштів за договором в сумі 66599,31 грн., та1600 гривень судового збору відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_2

р