У х в а л а

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа №760/2648/18

провадження № 61- 34693ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А.О., (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 3 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Український ПрофесійнийБанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Києві Донського Ярослава Сергійовича, треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання недійсним договору відступлення прав вимог за кредитним договором та договором іпотеки, визнання недійсною реєстрації права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Український Професійний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Професійний Банк», ТзОВ «Фінансова компанія «Женева», державного реєстратора флії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Я.С., треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання недійсним договору відступлення прав вимог за кредитним договором та договором іпотеки, визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування запису у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

УхвалоюСолом'янського районного суду м. Києва від 2 лютого 2018 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.Заборонено державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь - які реєстраційні дії та вносити будь - які записи (зміни) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1. Заборонено відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування)фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації знімати з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7., які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, та реєструвати будь - яких осіб в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 3 травня 2018 року скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині заборони відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації знімати з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, та реєструвати будь - яких осіб в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, та постановлено в цій частині нове рішення. Відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову способом заборони відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації знімати з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, та заборони відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації реєструвати будь - яких осіб у даній квартирі. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

4 червня 2018 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 3 травня 2018 року, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 2 лютого 2018 року залишити в силі.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга мотивована тим, що накладений арешт та заборона проводити переєстрацію квартири, а також заборона знімати з реєстрації позивача та його малолітнього сина, роблять неможливим здійснення подальшого продажу спірної квартири та незаконного виселення його родини, а скасування судом апеляційої інстанції ухвали суду першої інстанції в цій частині унеможливить належний захист його прав до ухвалення рішення в цивільній справі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного судувважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони проводити реєстраційні дії та вносити записи (зміни) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири, суд першої інстанції виходив з положень статей 149, 150 ЦПК України та вказував, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині заборони відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації знімати з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та реєструвати будь - яких осіб в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, проте в позовній заяві не заявлено вимог щодореєстрації, зняття з реєстрації позивача чи будь-яких інших осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, суд апеляційної інстанції обгрунтовано скасував ухвалу суду першої інстанції в частині заборони зняття з реєстрації місця проживання позивача та реєстрації інших осіб, оскільки вказані вимоги не є співмірними заявленим у позові вимогам, що суперечить частині третій статті 150 ЦПК України.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладені у судовомурішенні висновки.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 3 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Український ПрофесійнийБанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Києві Донського Ярослава Сергійовича, треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання недійсним договору відступлення прав вимог за кредитним договором та договором іпотеки, визнання недійсною реєстрації права власності на квартиру.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик