ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Чернівці

справа № 727/2172/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Герман Я.І.

з участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 30 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів (головуючий в суді першої інстанції - суддя Семенко О.В.)

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Посилався на те, що у березні 2014 року ОСОБА_1 на правах споживача, звернувся з усним замовленням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на виготовлення десяти дерев'яних кімнатних дверей та одного вікна з його матеріалу на квартиру по АДРЕСА_1.

Відповідач, прибувши за вказаною адресою, зробив необхідні заміри для дверей та вікна. Вони узгодили умови щодо форми, кольору виробів, строку і оплати. Після цього відповідач повідомив, що приймає замовлення і готовий його виконати на протязі 2-3 місяців. Відповідач пояснив, що він має намір придбати автомобіль, а тому просив здійснити попередню оплату за виконання замовлення. ОСОБА_1 здійснив попередню оплату в повному обсязі за виконання замовлення, передавши ОСОБА_4 кошти в сумі 1500 доларів США.

За вказаних вище обставин вважає, що після узгодження істотних умов замовлення і передачі коштів відповідачу у присутності ОСОБА_5, між ними було укладено договір побутового підряду.

Провадження №22-ц/822/17/18 Головуючий у 1 інстанції Семенко О.В.

Категорія 30 Доповідач Перепелюк І.Б.

На підставі укладеного між ними договору відповідач приступив до виконання замовлення, але за наявності виявлених у роботі відповідача істотних відступів від умов договору підряду, ним, як замовником - споживачем було заявлено про розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідач погодився на розірвання договору і відшкодування збитків та повідомив, що одразу всі кошти він не може повернути і запропонував прийняти частину коштів, а на залишок написати письмове зобов'язання про повернення коштів у визначений термін.

Позивач погодився з його умовами і 29 липня 2015 року ОСОБА_4 повернув йому кошти в розмірі 18000грн., а на залишок неповернутих коштів власноруч написав розписку, в якій зобов'язався повернути кошти в сумі 840 доларів США зі строком повернення 400 доларів до 01 жовтня 2015року, а залишкову суму до 30 грудня 2015року.

Починаючи з січня 2016 року позивач неодноразово звертався до відповідача з проханнями, а потім і усними вимогами повернути кошти згідно наданої ним розписки, але його прохання і вимоги залишалися відповідачем поза увагою, на телефонні дзвінки перестав відповідати.

14 листопада 2016 року позивач звернувся із заявою до Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області про обманне заволодіння відповідачем коштами і просив прийняти до нього міри, передбачені законом. У грудні 2016 року отримав відповідь з поліції де було зазначено, що ОСОБА_4 визнав домовленість між ними щодо виготовлення столярних виробів і розірвання договору, але вказав, що отримав лише 850 доларів США і повернув 18000грн., розрахувавшись повністю. Місцева поліція за наслідками розгляду заяви рекомендувала звертатися до суду в цивільно-правовому порядку.

Вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання як підрядник щодо повернення коштів замовнику за розірваним договором побутового підряду з причини наявності виявлених у роботі відповідача істотних відступів від умов договору.

Станом на 22 лютого 2018 року офіційний курс долару до гривні за даними НБУ становив: 1 долар = 26,988грн., отже заборгованість за зобов'язанням складає 22669,92грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь кошти в розмірі 22669,92грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 30 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 22669,92грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в позові. Посилається на неповне з'ясування обставин, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером правовідносин, що склалися між сторонами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що доводи апелянта є надуманими та безпідставними, рішення суду першої інстанції є законним та справедливим. Просив апеляцій скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено наступне. У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з усним замовленням до ФОП ОСОБА_4 на виготовлення десяти дерев'яних кімнатних дверей та одного вікна з його матеріалу на квартиру по АДРЕСА_1. Вони узгодили умови щодо форми, кольору виробів, строку і оплати. Після цього відповідач повідомив, що приймає замовлення і готовий його виконати на протязі 2-3 місяців. Позивач зробив попередню оплату в повному обсязі за виконання замовлення, передавши відповідачу кошти в сумі 1500 доларів США.

На підставі укладеного між ними договору відповідач приступив до виконання замовлення, але за наявності виявлених у роботі відповідача істотних відступів від умов договору підряду, ним, як замовником - споживачем було заявлено про розірвання договору та відшкодування збитків.

29 липня 2015 року відповідач ОСОБА_4 повернув позивачу кошти в розмірі 18000грн., а на залишок неповернутих коштів власноруч написав розписку, в якій зобов'язався повернути кошти в сумі 840 доларів США зі строком повернення 400 доларів до 01 жовтня 2015 року, а залишкову суму до 30 грудня 2015 року.

14 листопада 2016 року позивач звернувся із заявою до правоохоронних органів.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зі змісту ст.837 ЦК України вбачається, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення.

Отже, договір підряду це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір.

Відповідно до ч.1 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець та надає послуги з виробництва виробів з дерева.

При розгляді справи сторони визнали ту обставину, що між ними був укладений усний договір побутового підряду в присутності свідка ОСОБА_5, який підтвердив це в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції.

З аналізу положень ст. 510 ЦК України вбачається, що договір побутового підряду є складним зобов»язанням, оскільки включає як права, так і обов»язки кожної з його сторін. Якщо кожна із сторін у зобов»язанні має одночасно і права, і обов»язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов»язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Встановлено, що на виконання умов договору побутового підряду ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_4 кошти в розмірі 1500 доларів США.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року із наступними змінами і доповненнями регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральна шкода.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати стягнення збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу настільки повільно, що закінчити її у визначений строк є неможливим.

Статтею 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору, зобов»язання сторін припиняються, при цьому друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч.2 ст.852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконав взяті на себе зобов»язання за договором підряду і сторони погодились на розірвання договору. ОСОБА_4 повернув позивачу ОСОБА_1 18000грн. та власноруч написав розписку, в якій зобов'язався повернути кошти в сумі 840 доларів США зі строком повернення 400 доларів до 01 жовтня 2015 року, а залишкову суму до 30 грудня 2015 року. Зазначена обставина визнається сторонами та підтверджена розпискою, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст.524 ЦК України, зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті.

На час звернення до суду з позовом, враховуючи офіційний курс долару до гривні за даними НБУ, 1 долар = 26,988грн., отже заборгованість за зобов'язанням складає 22669,92грн.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Представник відповідача не визнаючи позов, зазначила, що всі кошти відповідачем в подальшому були повернуті позивачу, однак, це не підтверджено належними та допустимими доказами.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією, що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема розгляд справи у спрощеному провадженні є безпідставними, оскільки судом розглянута справа відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України, при цьому враховано ч.7 ст.277 ЦПК України, якою передбачено, що частини 2-6 цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

З урахуванням наведених норм та встановлених вище обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повної постанови 6 грудня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :