Провадження № 22-ц/780/1253/18 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 58 29.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Іванової І.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6, старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Телейчук Тетяна Олексіївна,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6, старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Телейчук Т.О., в якій просила скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21 листопада 2017 року про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №55178480.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про направлення справи на розгляд до Печерського районного м. Києва, посилаючись на її незаконність, оскільки вона прийнята судом з порушенням правил територіальної підсудності. Скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що вимоги скарги ОСОБА_2 полягають у звільненні майна з-під арешту, а саме, рахунку для виплати заробітної плати, який відритий у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходженням якого є: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, що територіально відноситься до Печерського районного м. Києва, а тому дана справа підсудна Печерському районному суду м.Києва відповідно до ч.2 ст.30, ч.2 ст.114 ЦПК України, у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилаючись на законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутність підстав для її скасування. Вказує, що у скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову державного виконавця, а не звільнити майно з-під арешту, а тому відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства скарга на дії державного виконавця подається до суду, який видав виконавчий документ.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення судових повісток.

23 березня 2018 року до апеляційного суду Київської області надійшло клопотання старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Телейчук Т.О. від 20 березня 2018 року про розгляд справи без її участі. Також 28 березня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 подала до апеляційного суду Київської області заяву, в якій просила розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 без їх участі.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року забезпечено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів та накладено арешт на грошові кошти у розмірі 250 000 грн., що належать ОСОБА_2

16 листопада 2017 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 звернувся до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про примусове виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року (а.с.21-22).

Постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Телейчук Т.О. від 21 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження №55178480 з примусового виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року (а.с.25-26).

Того ж дня, 21 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Телейчук Т.О. прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошті, що містяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 275 000 грн. (а.с.4-5).

Звертаючись до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою на постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про арешт коштів боржника від 21 листопада 2017 року, ОСОБА_2 зазначала, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки у вказаній постанові старшого державного виконавця від 21 листопада 2017 року та у виконавчому документі невірно зазначено її прізвище. Також вказувала, що старшим державним не враховано, що накладення арешту на рахунки боржника, на яких знаходиться заробітна плата, порушує її право на належний рівень життя та її право власності на доходи у вигляді заробітної плати.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.2 ст. 384 ЦПК України, у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції статті на момент відкриття провадження у справі, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 подала скаргу на постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про арешт коштів боржника від 21 листопада 2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області, який видав виконавчий документ - ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року про накладення арешту на грошові кошти у розмірі 250 000 грн., що належать ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підсудність даної справи Києво-Святошинському районного суду Київської області відповідно до наведених вище норм процесуального законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано з дотриманням наведених вище норм процесуального законодавства відкрив провадження у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що вимоги скарги ОСОБА_2 полягають у звільненні майна з-під арешту, а саме, рахунку для виплати заробітної плати, який відритий у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходженням якого є: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, а тому дана справа підсудна Печерському районному суду м.Києва відповідно до ч.2 ст.30, ч.2 ст.114 ЦПК України, у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді