Номер провадження: 22-ц/785/4081/18
Номер справи місцевого суду: 511/462/17
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

відповідач - Єгорівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.01.2018 року в складі судді Теренчук Ж.В.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просила встановити факт її проживання без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки з ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати спільною сумісною власністю нерухоме майно, яке була придбане ними в період спільного проживання за спільні кошти - приміщення кафе"ІНФОРМАЦІЯ_2", розташоване на АДРЕСА_3 Єгорівської сільської ради та оформлене на підставі договору купівлі-продажу на ім'я ОСОБА_8, після чого визнати за нею право власності на ? частину вказаного нерухомого майна на підставі ст.74 СК України.

14.12.2017 ОСОБА_6 подала заяву про збільшення позовних вимог в якій просила, окрім раніше заявленого, визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_8 придбані в період спільного проживання та за спільні кошти - автомобіль TOYOTA FORTUNER, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1 та автомобіль УАЗ 425, 1984 року випуску, д/н НОМЕР_2, а також визнати за нею право власності на ? частину вказаних транспортних засобів (а.с.177).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.01.2018 позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім"єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власності та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого та рухомого майна задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_6 однією сім'єю без шлюбу як чоловіка та жінки з ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01.01.2004 до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_8 наступне майно:

-кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", розташоване на АДРЕСА_3 на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.08.2005 року , реєстровий номер №1583 на ім'я ОСОБА_8.

-автомобіль TOYOTAFORTUNER, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_5, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 06.12.2007 року РЕВ -1 при УДАІ ГУМВС, оформлений на ім'я ОСОБА_8;

-автомобіль УАЗ 425, 1984 року випуску, д/н НОМЕР_2, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого 20.05.2008 року РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, оформлений на ім'я ОСОБА_8.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", розташованого на АДРЕСА_3 на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.08.2005 , реєстровий номер №1583 на ім'я ОСОБА_8.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину автомобіля TOYOTAFORTUNER, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_5, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 06.12.2007 РЕВ - І при УДАІ ГУМВС, оформлений на ім'я ОСОБА_8.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину автомобіля УАЗ 425, 1984 року випуску, д/н НОМЕР_2, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого 20.05.2008 РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, оформлений на ім'я ОСОБА_8.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5311,00 грн, по 1770,35 грн з кожного.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5подала апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому посилається на те, що суд не врахував, що вона з ОСОБА_8 перебували у шлюбі в період з 18.12.1987 по 17.03.1995, судом не встановлено джерело набуття коштів, за які було придбано автомобілі, суд безпідставно взяв до уваги той факт, що організація поховання була здійснена позивачем, оскільки це не свідчить про наявність сімейних стосунків.

Суд, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Колегія суддів погоджується з висновоком суду, що з 01.01.2004 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки у цей період спільно проживали, вели спільний побут та мали взаємні права та обов'язки притаманні подружжю та вказаний факт підтверджується належними і допустимими доказами.

Встановиши , що майно у вигляді кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2", розташоване на АДРЕСА_3 на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.08.2005, реєстровий номер №1583 на ім'я ОСОБА_8, що підтверджується копією договору, наявного в матеріалах справи (а.с.3); автомобілю TOYOTA FORTUNER, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 06.12.2007 РЕВ - І при УДАІ ГУМВС, оформлений на ім'я ОСОБА_8, що підтверджується копією реєстраційного свідоцтва (а.с.160); автомобілю УАЗ 425, 1984 року випуску, д/н НОМЕР_2, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого 20.05.2008 РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, оформлений на ім'я ОСОБА_8, що підтверджується копією реєстраційного свідоцтва (а.с.159), суд дійшов вірного висновку про визнання його спільним сумісним майном.

ОСОБА_9 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 з 1987 року по 17 березня 1995 року (а.с.136,137), судом встановлений факт сумісного проживання із ОСОБА_6 з 2004 року, відтак не збігається з періодом перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати рішення суду незаконним. Та обставина, що мотивувальна частина рішення містить послання на існування стосунків, починаючи з 1990 року, правового значення не має, оскільки цей період не включений в такий, що породжує правові наслідки.

ОСОБА_5, а також їх діти зареєстровані за місцем проживання в належній їм на праві власності квартирі за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру та відмітками про реєстрації в паспортах вказаних осіб. (а.с.139)

ОСОБА_8 за життя був зареєстрований за місцем проживання за адресою АДРЕСА_4 що підтверджується довідкою Єгорівської сільської ради №227 від 20.02.2017. (а.с.7)

Суд встановив, що будинок по вул. Теністій, 6 с. Єгорівка належить на праві власності свідку ОСОБА_10 (а.с.138), який пояснив, що ОСОБА_8 був зареєстрований в будинку на його прохання, так як він займався підприємницькою діяльністю і належне йому кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» знаходилось на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району. Він проживав спочатку на території СТ «Хаджибей-3» біля ринку «ІНФОРМАЦІЯ_2», а потім в побудованих приміщеннях біля кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» і сплачував податки від зайняття підприємницької діяльності в Роздільнянському районі. Саме тут проходило все його життя, яке він проживав однією сім"єю з його жінкою ОСОБА_6

Випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців підтверджено, що ОСОБА_8 займався підприємницькою діяльністю з 1998 року по місцю проживання АДРЕСА_5 (а.с.8).

Також судом встановлено, що позивачка ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі не перебувала, зареєстрована за місцем проживання згідно паспортних даних в належній їй на праві власності квартирі за адресою АДРЕСА_2. (а.с.9)

Згідно наданої довідки Єгорівської сільської ради №229 від 21.02.2017 року (а.с.5) та довідки ПО «Хаджибей-3» (а.с.6) ОСОБА_6 проживала разом з ОСОБА_11 на території ПО «Хаджибей-3» , без реєстрації з 2000 року, ділянка №144-145.

Аналогічні відомості викладені в довідці Єгорівської сільської ради, виданій 21.02.2017 року, згідно якої ОСОБА_6 проживала без реєстрації однією сім"єю разом з ОСОБА_8 в СТ «Хаджибей-3» №144,145 на території Єгорівської сільської ради з 2000 року і до дня смерті ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім того, факт сумісного проживання з 1995 року по день смерті ОСОБА_8 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 підтверджений показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 При цьому окремі свідки підтвердили не лише факт сумісного проживання, а й сумісної праці в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому вони вели бізнес і розпочинали його разом, а також того, що вони були пайщиками облспоживспілки, майно було придбано на аукціоні, а до того робкооп був власником кафе.

Також судом досліджені фотографії, на яких у різні часи, починаючи з 1990 року по 2017 рік зображені ОСОБА_6 та ОСОБА_11, що повністю узгоджується з показами свідків. Викладені обставини та надані на їх підтвердження докази не спростовані іншою стороною, і судом надана їм належна правова оцінка.

Виходячи з таких доказів та встановлених обставин, суд обгрунтовано відхилив довідку, видану ТОВ ЖЕП «Суворовський» №383 про те, що ОСОБА_20 проживав в АДРЕСА_1 яка належить його колишній дружині та його дітям, без реєстрації, яка складена на підставі акту сусідів від 10.07.2017 року. (а.с.140). Надана довідка суперечить іншим доказам у справі, а також не узгоджується з поясненнями самих відповідачів ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_8 переважну кількість часу перебував на території, де знаходилося його кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», яке розташоване на 28 км а/д Київ -Одеса біля Хаджибейського лиману, а про смерть батька вони дізналися від ОСОБА_6, участі у похованні не брали, що піддає обґрунтованому сумніву їх проживання сумісно та обізнаність про долю батька.

Судом також надана оцінка тому, що надана в довідці інформація не підтверджена актом сусідів, який був підставою для її складання, і такий акт не був представлений ані суду пешої інстанції, ані долучений до апеляційної скарги.

Факт надання матеріальної допомоги дітям, надання коштів на ремонт безумовним доказом сумісного проживання не є, і судом першої інстанції таким доказам надана відповідна оцінка, що свідчить про недоречність доводів апеляційної скарги про ненадання оцінки обставинам та поясненням сторін.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не надано доказів витрачання власних коштів на придбання майна, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки тягар доказування певних фактів покладається на сторону, яка їх оспорює.

Так, судом встановлений факт сумісного проживання, в період якого придбане майно, і такі обставини належними та допустимими доказами не спростовані.

У відносинах сумісного проживання осіб як подружжя, діє презумпція спільності набутого майна, навіть якщо хтось з них не працював. Встановлено, що ОСОБА_6 працювала разом із ОСОБА_8, разом вони вели спільний бізнес, і факт сумісної праці не оспорювався відповідачами, хоча вони і наполягали на тому, що вона була лише найманим працівником, а відтак зацікавленою особою в набутті майна.

Матеріали справи не містять доказів про те, що спріне майно було набуте ОСОБА_8 за рахунок інших коштів, окрім як зароблених під час здійснення підприємницької діяльності, тому з огляду і на такі обставини доводи апеляційної скарги щодо безпідставності визнання майна сіпльною сумісною власністю є необґрунтованими.

Можна погодитися із тим, що сам факт поховання особи не тягне правових наслідків для набуття права на майно, але у сукупності із іншими доказами є свідченням про обставини життя сторін, оскільки за усталених звичаїв похованням осіб займаються близькі та рідні люди, у справі встановлено, що рідні діти та колишня дружина дізналися про смерть ОСОБА_8 від ОСОБА_6, на час приступу він перебував із нею, а не з родиною, і поховання та витрати були покладені на останню. Судом також встановлено, що правовстановлювальні документи на спріне майно знаходяться у ОСОБА_6, і логічного пояснення, чому документи знаходяться не у родини, а у сторонньої особи, не надано.

Зважаючи на викладене, довод скарги є формальним, та правильність висновків суду не спростовує.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає і на те, що шлюб з ОСОБА_5 був розірваний в 1995 році, відтак статус дружини втрачений, факт сумісного проживання її з ОСОБА_8 жодним рішенням не встановлений, до кола спадкоємців вона не входить, тому з огляду і на такі обставини доводи скарги є безпідставними, оскільки право вимоги щодо майна їй не належить, а права дітей захищені правом на спадкування ? частини майна.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.01.2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: