АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року

м. Харків

Справа №641/5054/17

Провадження № 22-ц/790/1000/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Овсяннікової А.І.

суддів: Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційної скаргою Харківської міської ради на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року, ухвалене суддею Курганниковою О.А., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що вона зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_1. Квартира є комунальною власністю, вона є основним квартиронаймачем. Відповідач є її колишнім чоловіком. Він також зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає у квартирі більше шести місяців, без поважних причин та не несе витрат на її утримання.

Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640грн.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить заочне рішення скасувати і ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Позивачем не надано доказів щодо не проживання відповідача у спірній квартирі більше шести місяців, в т.ч. не надано інформації щодо його фактичного місцезнаходження чи місця роботи; підтвердження подання оголошення у пресі; акту складеного балансоутримувачем будинку, який містить інформацію про особу, яка не проживає за місцем реєстрації без поважних причин більш ніж шість місяців. Також не надано інформації із закладів соціального захисту населення щодо визнання ОСОБА_2 непрацездатним, знаходження його в установі соціальної допомоги або перебування у місцях позбавлення волі.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 19 червня 1974 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2

27 червня 1975 року в квартиру вселилася та зареєструвалася ОСОБА_1 як дружина наймача ОСОБА_2

28 липня 1994 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1, актовий запис №522.

Спірна квартира не приватизована, житлове приміщення віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 04 липня 2017 року, виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №21.

ОСОБА_1 зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 добровільно покинув квартиру, забрав свої речі та з цього часу в ній не проживає, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Перешкод в користуванні та проживанні відповідачу не створювалось. Бачила його шість років тому на похоронах їхнього сина.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №19» від 08 листопада 2017 року ОСОБА_2 в КЗОЗ «ХМП №19» впродовж останнього року за медичною допомогою не звертався, на диспансерному обліку не перебуває, лікарняні листи не видавались, амбулаторної картки немає.

Житлових прав відповідача на проживання в спірній квартирі позивачка не порушувала, що підтверджується відповіддю з Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 08 листопада 2017 року.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1, часто буває у неї вдома. ОСОБА_1 розлучена і її колишній чоловік ОСОБА_2 в квартирі не проживає. Його речей у квартирі вона не бачила. Останній раз його бачила на похоронах сина сторін. Іноді до ОСОБА_1 приходить онук. Де наразі проживає ОСОБА_2 їй невідомо, начебто поїхав на батьківщину до своїх батьків.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_4 їй відомо, що колишній чоловік ОСОБА_1 з нею не проживає. ОСОБА_1 проживає одна. З ОСОБА_2 вона не знайома та ніколи його не бачила. Чоловічих речей у спірній квартирі не спостерігалося. Причина не проживання відповідача у спірній квартирі їй невідома.

Як пояснила свідок ОСОБА_5 вона є сусідкою позивачки. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Останній раз бачила ОСОБА_2 на похоронах їхнього сина. Їй відомо, що ОСОБА_2 поїхав на батьківщину до своїх батьків: с. Рогозянка Золочівського району Харківської області.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, у т.ч. телефонограмою. У телефонному режимі зазначив, що з'являтися в судове засідання не бажає.

За таких обставин, судом вірно встановлено, що відповідач більше шести місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Доказів, які б свідчили про неможливість та перешкоди ОСОБА_2 вселитись у спірну квартиру протягом шести місяців матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають суду підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 02 квітня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.