Ухвала

07 травня 2018 року

м. Київ

справа № 606/621/15-ц

провадження № 61-19038св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа - Дарахівська сільська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Теребовлянського районного суду м. Теребовля від 02 червня 2016 року у складі судді: Малярчука В. В. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 08 грудня 2016 року у складі суддів: Щавурської Н. Б., Фащевської Н. Є., Ходоровського М. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6 про повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен окремо є суміжними землекористувачами земельних ділянок на території Дарахівської сільської ради.

Згідно висновку експертів судової земельно-технічної експертизи зовнішні межі та конфігурація земельних ділянок, якими фактично користуються землекористувачі ОСОБА_4 (АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (АДРЕСА_2) та ОСОБА_5 (АДРЕСА_3), не відповідають конфігурації схеми планово- картографічних матеріалів М 1:2000 с. Дарахів Теребовлянського району від 1964 року. Враховуючи точність масштабу 1:2000 планово-картографічних матеріалів с. Дарахів Теребовлянського району розбіжності лінійних промірів по межі ділянок можуть становити не менше 0.40 м.

Площа зміщення земельної ділянки зі сторони ОСОБА_6 в сторону земельної ділянки ОСОБА_5 складає - 43 кв.м. Площа зміщення земельної ділянки зі сторони ОСОБА_6 в сторону земельної ділянки ОСОБА_4 складає - 170 кв.м.

Позивачі вважали, що їх право землекористування було порушено зі сторони відповідача, і просили зобов'язати ОСОБА_6 повернути їм самовільно зайняті частини земельних ділянок та усунути перешкоди у їх користуванні.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 8 грудня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення ОСОБА_6 самовільно зайнятої нею частини земельної ділянки площею 170 кв.м., що знаходиться на території Дарахівської сільської ради, Теребовлянського району згідно висновку судової земельно-технічної експертизи з додатками №2, проведеної Тернопільським відділенням Київського НДІСЕ 18 квітня 2016 року № 65/16-22. Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_5 перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення ОСОБА_6 самовільно зайнятої нею частини земельної ділянки площею 43 кв.м., що знаходиться на території Дарахівської сільської ради Теребовлянського району згідно висновку судової земельно-технічної експертизи з додатками № 2, проведеної Тернопільським відділенням Київського НДІСЕ 18 квітня 2016 року № 65/16-22. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що права позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушено відповідачем ОСОБА_6 а тому позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають до задоволення. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню. Землекористувачі зобов'язані не порушувані прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

У червні 2017 року ОСОБА_6 подала касаційну скаргу у якій просить оскаржені рішення скасувати і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи в повному обсязі не дослідив докази, проігнорував ряд обставин, а саме те, що: позивачами не доведено факту вчинення нею перешкод у користуванні земельними ділянками. Площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_5 відповідає площі згідно схеми планово-катрографічних матеріалів села Дарахів 1964 року. При проведенні експертизи 26 серпня 2015 року експерту не представилося можливим вказати точні лінійні розміри зміщення земельних ділянок, межа між суміжними землекористувачами зі сторони ОСОБА_5 могла проходити як по контуру зовнішньої стіни житлового будинку ОСОБА_6, так і на відстані мінімум 0,40 м від стіни. Судом не взято до уваги акт, складений представниками Дарахівської сільської ради від 21 січня 2015 року, яким встановлено відповідність земельних ділянок записам в земельно-кадастровій книзі. Житловий будинок відповідача не змінював місця розташування з 1960 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 606/621/15-ц за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О.Антоненко

В.І. Журавель