Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2018 р. 145/86/18 2/145/271/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ворошилівської сільської ради Тиврівського району про визнання права на житловий будинок з господарськими спорудами у порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 08 лютого 1991 року помер його дід ОСОБА_3 в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 04 травня 1988 року, він заповів йому все своє майно, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться у с. Ворошилівка Тиврівського району, по вул. Курортній за № 30.

Він заяву прийняття спадщини не подавав, але фактично прийняв спадщину, вступивши у фактичне володіння нею, після смерті померлого спадкодавця ОСОБА_3.

Він звернувся до Тиврівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було встановлено, що Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння за № 173, що видане на ім'я спадкодавця, зазначено, що житловий будинок належить до колгоспного двору, головою якого був померлий 08 лютого 1991 року ОСОБА_3. Такий вид власності припинив своє існування в зв'язку з набранням чинності Закону України "Про власність" від 09 лютого 1991 року, тобто на даний час не існує такого виду власності.

Він бажає оформити спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Оціночна вартість майна складає 61 381 грн. Будинок в спорі не перебуває обмежень не має.

Просить визнати за ним, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с. Ворошилівка, вул. Курортна, 30, житловий будинок, 1939 року забудови, позначений на плані технічного паспорта, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус груп" літерою «А», з верандою "а", загальною площею приміщень (підрахованою за формулою підрахунку площ) 59,9 кв.м, корисною 59,8 кв.м., житловою 29,3 кв.м., допоміжною 19.1 кв.м., площею літніх приміщень 16,5 кв. м., підвал "п/а", вхід в погріб "ш/п", сарай "Б", погріб «Г», сарай "Д", гараж "Д 1", вбиральня «Е», сарай-навіс "Є", огорожа № 1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3, хвіртка №4, загальною вартістю 61 381 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Ворошилівська сільська рада позов визнає, просить справу розглянути у відсутності її представника.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що 08 лютого 1991 року помер ОСОБА_3 в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с.Ворошилівка Тиврівського району, по вул.Курортній, 30, що стверджується довідками Ворошилівської сільської ради №774 від 08.11.2018, №181 від 15.03.2018; витягами з погосподарських книг; а також Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння за № 173, у якому зазначено, що житловий будинок належить до колгоспного двору, головою якого був померлий 08.02.1991 року ОСОБА_3. Однак такий вид власності припинив своє існування в зв'язку з набранням чинності Закону України "Про власність" від 09.02.1991 року, тобто на даний час не існує такого виду власності.

Позивач - спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2, спадщину після його смерті відповідно до ст.549 ЦК 1963 року прийняв, вступивши в управління спадковим майном, що стверджується довідкою Ворошилівської сільської ради №774 від 08.11.2017 р., інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, що стверджується довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області №311/01-18 від 01.02.2018.

Вартість житлового будинку з господарськими будівлями в с.Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області, по вул. Курортній, № 30 становить 61381 грн., що стверджується звітом про оцінку майна.

Заборони на спадкове майно немає.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1233, 1235, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с. Ворошилівка, вул. Курортна, буд. № 30, житловий будинок, 1939 року забудови, позначений на плані технічного паспорта, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус груп" літерою «А», з верандою "а", загальною площею приміщень (підрахованою за формулою підрахунку площ) 59,9 кв.м, корисною 59,8 кв.м., житловою 29,3 кв.м., допоміжною 19.1 кв.м., площею літніх приміщень 16,5 кв. м., підвал "п/а", вхід в погріб "ш/п", сарай "Б", погріб «Г», сарай "Д", гараж "Д 1", вбиральня «Е», сарай-навіс "Є", огорожа № 1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3, хвіртка №4, загальною вартістю 61 381 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 08 лютого 1991 року у с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 29 березня 2018 року.

Суддя Ратушняк І. О.