З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" грудня 2018 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі секретаря Буга Р.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила права користування житлом у звязку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин,
ВСТАНОВИВ:
02 жовтня 2018 року позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою №2 в будинку №8 розташованого по вул. Короленка в м. Жмеринці Вінницької області, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №2 в будинку №8 розташованого по вул. Короленко в м. Жмеринці Вінницької області.
Підставами звернення до суду з позовом стало те, що позивач на підставі Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно є власником двокімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований позивач, його батько ОСОБА_1 та онук останнього ОСОБА_3, який в лютому 2008 року виїхав з даної квартири і на даний час місце його проживання як позивачу так і ОСОБА_1 невідоме, жодних відносин з 2008 року вони не підтримують. Зазначив, що реєстрація відповідача у належній йому квартирі унеможливлює оформлення субсидії та в подальшому її продаж.
03.10.2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Недоліки вказані в ухвалі суду усунені. 09.11.2018 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом повідомлення сторін на 03.12.2018.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав подану позивачем позовну заяву та просив її задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково вказав, що позивач являється його сином та наразі перебуває в м. Києві. Квартира АДРЕСА_2 була придбана ним та його покійної дружиною, після смерті якої він переоформив квартиру на позивача. Відповідач являється сином його не рідної дочки, з якою разом дев'ять років тому відповідач виїхав на постійне проживання до Польщі. Для оформлення та отримання в подальшому субсидії йому необхідно привести у відповідність документи щодо кількості проживаючих у належній позивачу квартирі.
Викликані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 з 2008 року не проживає в належній позивачу квартирі приблизно у звязку з перебуванням за кордоном.
03.12.2018 ОСОБА_3 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання судовою повісткою за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.31), в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав.
Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси
Таким чином, відповідач ОСОБА_3 вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає.
Відповідно частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 43,5 кв. м (а.с.8).
Згідно копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Жмеринка Вінницької області, за даною адресою зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-11).
Як вбачається з довідки Квартального комітету «Привокзальний» від 02.10.2018 року №8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, за даною адресою зареєстровані: батько ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5; внук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який за цією адресою не проживає з 2008 року (а.с.12).
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.
До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Цивільним та Житловим Кодексами України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3 понад один рік без поважної причини не проживає в належному позивачу будинку, за умови відсутності підстав збереження за ним житлового приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, приходить до висновку, що право власника даного житла - позивача ОСОБА_2 порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту, а відповідно позов задоволенню.
З урахуванням задоволення позову, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 704,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12, 13, 141, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 89, 259, 263-265, 430 ЦПК України, Суд
ВИРІШИВ:
Усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні та розпорядженні квартирою №2 в будинку №8, розташованого по вул. Короленко в м. Жмеринці Вінницької області, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, таким, що втратив право користування квартирою №2 в будинку №8 по вул. Короленко в м. Жмеринці Вінницької області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_2 (РНОКПП 8, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8), ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9).

Суддя: А.М. Заярний

Дата складання повного судового рішення 05.12.2018