Справа № 541/2672/17
Провадження №2/541/223/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю: секретаря судового засідання Олешко Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, фінансових та штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

06 грудня 2017 року ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, фінансових та штрафних санкцій. В позові посилалося на те, що між ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" та відповідачем ОСОБА_2 укладено та діє Договір №232/1 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 25 листопада 2008 року про забезпечення cпоживача тепловою енергією для опалення нежитлового приміщення, за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 64, яке належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення за конкурсом від 25/11/2008 р. Згідно Ухвали Господарського суду Полтавської області від 02.02.2017 року по справі №917/2076/16 відповідач припинив підприємницьку діяльність 12 червня 2015 року. Протягом дії Договору до нього неодноразово вносилися зміни, про що укладалися відповідні додаткові угоди до Договору: від 06.04.2009 року, 01.02.2011 року, 24.11.2011 року, 10.12.2012 року, 31.12.2013 року, 16.12.2014 року, 05.03.2015 року. ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» у період з 01.01.2016 р. по 01.05.2016р. включно постачало теплову енергію відповідачу на потреби опалення. Нарахування проводились протягом опалювального сезону згідно тарифів на послуги теплопостачання для юридичних осіб, встановлених Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), які декілька разі змінювалися за вказаний період. Зокрема: Постановою НКРЕКП №2690 від 29.10.2015р. було внесено зміни до Постанови НКРЕКП №1454 від 30.04.2015р. та з 01.11.2015р. встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в розмірі 1694,52 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії; постановою НКРЕКП №54 від 28.01.2016р. було внесено зміни до Постанови НКРЕКП №1454 від 30.04.2015 р. та з 01/02/2016 р. встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб ( інших споживачів в розмірі 1632,72 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії.

Згідно з п. 6.2. Договору (в редакції Договору, що діє з 16.12.2014 р. на підставі додатково угоди від 16.12.2014р.) було погоджено, що в період дії Договору можлива зміна тарифів на теплову енергію. Строки їх введення та розміри затверджуються в установленому порядку та не підлягають узгодженню між Сторонами Договору.

Відповідно до розділу 1 Договору №232/1 Виробник бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах до точки розподілу, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором та додатками до нього, які є невідємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.6.1. Договору (в редакції Договору, що діє з 16/12/2014р. на підставі додаткової угоди від 16.12.2014р.): «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються, відповідно до Договору на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або у випадках передбачених Договором, розрахункових навантажень, відповідно Додаткам до Договору згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку».

Розрахунок теплових навантажень наведений у Додатку №3, який викладений у новій редакції згідно Додаткової угоди від 05/03/2015р. про зміну Договору.

Остаточний розрахунок за послуги опалення, згідно п. 6.4. Договору (в редакції Договору, що діє з 16.12.2014р. на підставі додаткової угоди від 16.12.2014р.), Споживач має здійснювати не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» у період з 01.01.2016р. по 01.05.2016р. постачало теплову енергію Відповідачу на потреби опалення. Відповідач порушив умови Договору та не розрахувався в повному обсязі за отримані послуги. Тому, за період з 01.01.2016р. по 01.05.2016р. станом на 12.09.2017 року утворилась заборгованість на суму 14724,44, що складається з суми основного боргу - 10719,18 грн.; пені в розмірі 1819,47 грн., відповідно до п. 6.13 Договору №232/1 (в редакції Договору, що діє з 16/12/2014 р. на підставі додаткової угоди від 16/12/2014 р.) та п. 7.2. Договору (в редакції Договору, що діє з 25/11/2008р.), 3% річних від простроченої суми в розмірі 448,16 гри. та інфляційні втрати в розмірі 1737,63 грн.

ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 25 вересня 2017р. звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Відповідача заборгованості за послуги теплопостачання, пені, інфляційних та 3% річних станом на 12.09.2017р. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.10.2017р. судом було відмовлено в прийнятті заяви про стягнення пені. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2017р. було скасовано судовий наказ Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.10.2017 р. у справі №541/2095/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних та 3% річних, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнаються частково в частині, яка може бути нарахована позивачем відповідно до п. 20 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМ України від 03 жовтня 2007 року № 1198, починаючи з лютого по квітень 2016 року відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді та п. п. 5.2 і 5.3 Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 232/1 від 25 листопада 2008 року. Заперечував надання та отримання послуг в обємі та розмірах, що зазначені в нарахуваннях позивача, які не відповідають дійсності. Посилався на те, що при опалені належного йому нежитлового приміщення мали місце зміни системи теплопостачання, що вплинуло на роботу приладу обліку та обрахування теплової енергії, як наслідок це призвело до нарахування оплати за послуги в підвищених обсягах.

Так, в січні 2016 року позивачем було нараховано оплати за відпуск теплової енергії по опалювальному обєкту м.Миргород вул. Гоголя, 64 опалювальною площею 16,1 кв.м. 1339,36 грн. за постачання 0,79 Гкал. При цьому температура повітря в місті Миргороді згідно даних сайту https://mirgorod.niiipogoda.ru за цей період була від 18 до 9 градусів морозу.

В лютому 2016 року позивачем було нарахована оплата за відпуск теплової енергії по опалювальному обєкту м.Миргород вул. Гоголя, 64 опалювальною площею 16,1 кв.м. 1764,42 грн. за постачання порядку 1,067 Гкал. При цьому температура повітря в місті Миргороді згідно даних сайту https://mirgorod.nuipogoda.ru за цей період була від мінус 3 до плюсових відміток: 4-8 градусів тепла.

В березні 2016 року позивачем було нарахована оплата за відпуск теплової енергії по опалювальному обєкту м. Миргород вул. Гоголя, 64 опалювальною площею 16,1 кв.м. 6411,89 грн. за постачання порядку 3,93 Гкал. При цьому температура повітря в місті Миргороді згідно даних сайту https://mirgorod.niiipogoda.ru за цей період була плюсова: від 2 до 12 градусів.

В квітні 2016 року позивачем було нарахована оплата за відпуск теплової енергії по опалювальному обєкту м. Миргород вул. Гоголя, 64 опалювальною площею 16,1 кв.м. 2542,87 грн. за постачання 1,56 Гкал. При цьому температура повітря вмісті Миргороді згідно даних сайту https://mirgorod.nuipogoda.ru за цей період (з 22 березня) була від мінус 3 (два дні) до плюсових відміток: до 18 градусів (всі інші дні). Нарахування згідно розрахунку позивача проводилось лише до 04 квітня 2016 року. Відповідач звернувся з заявою до позивача письмово пояснити причини трьохкратного підвищення обсягів постачання теплової енергії (з 1,3 до 3,9 Гкал) з 18.02. по 21.03.2016 року порівняно з періодом з 16.12.2015 року по 21.01.2016 року чи майже чотирикратного порівняно з періодом 19.01.-18.02. 2016 року (з 1,067 до 3,926 Гкал) при значному підвищенні температури зовнішнього повітря по опалювальному об'єкту м. Миргород вул. Гоголя, 64. На що отримав відповідь від 08.04.2016 року вих. № 357 в якій зокрема вказується, що: «Послугою централізованого теплопостачання в будівлі по вул. Гоголя, 64 користуються 9 установ, які протягом двох останніх років проводили переобладнання своїх систем теплопостачання з метою облаштування окремого вводу тепломережі в своє приміщення та встановлення теплового лічильника... Наразі залишилося тільки три установи, які розраховуються за теплопостачання по загально будинковому тепловому лічильнику: ВУЖКГ, ДП «Центр ДЗК» та ПП Педорич. При цьому центральні трубопроводи та стояки по всьому приміщенню залишились і по яких подасться тепло, що обраховується загальним лічильником. Всі установи, які зробили окремий контур тепломережі, також отримують додатково якусь частку тепла, при цьому періодично перекривають свій кран на вводі, бо тепла достатньо, але розраховуються тільки по показникам свого лічильника. Чим більше було споживачів, які проводили розрахунки по загальному лічильнику тепла, тим менша частка оплати припадала кожному, навіть в березні місяці 2016 року Територіальний центр соціального обслуговування проводив переобладнання системи теплопостачання з встановленням індивідуального лічильника тепла. При скорочення витрат теплоносія споживачів, що мають свої вузли обліку і періодично закривають вентиль, гідравлічні режими в системі впливають па роботу та обрахування теплової енергії. Березень місяць цьому підтвердження, бо кількість теплоносія на загальному лічильнику значно збільшилась...».

Оскільки мала місце некоректна робота приладу комерційного обліку, що підтверджено різким збільшенням показників при значному підвищенні температури зовнішнього повітря та зазначеним листом позивача, відповідач, відповідно до п. 20 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМ України від 03 жовтня 2007 року № 1198, звернувся з проханням здійснити перерахунок обсягів постачання теплової енергії, починаючи з лютого 2016 року відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді та надіслати рахунки для оплати. Тим більше що в п. 5.2 Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 232/1 від 25 листопада 2008 року зазначено: «При відсутності приладів комерційного обліку у Споживача, або за умови їх некоректної роботи, що викликана несанкціонованими втручанням в їх роботу, порушенням цілісності пломб, механічним пошкодженням приладів та елементів вузла обліку, закінченням терміну дії повірки тощо, обсяг теплової енергії визначається Виробником розрахунковим способом у встановленому порядку». Такий порядок визначено п. 5.3 Договору. Позивачем було відмовлено в перерахунку без обґрунтованих пояснень, що вважав підтвердженням необґрунтованості нарахування обсягів наданої теплової енергії.

Крім цього, посилаючись на п. 1) ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 267 ЦК України просив застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення пені та відмовити у позові (а.с. 55-57).

Враховуючи заперечення, викладені відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву від 22 січня 2018 року, позивач надав до суду відповідь на відзив в якій пояснив наступне.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.2 ст. 32 Закону: «Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством».

Відповідно до п.6.1. Договору (в редакції Договору, що діє з 16/12/2014р. на підставі додаткової угоди від 16/12/2014р.): «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються, відповідно до Договору на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або у випадках передбачених Договором, розрахункових навантажень, відповідно Додаткам до Договору згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку».

У період з 01.01.2016 р. по 01.05.2016 р. жодного разу в показаннях загальнобудинкового теплового лічильника, встановленого по вул. Гоголя, 64 в м. Миргороді, не було виявлено помилки, яка виходить за межі, передбачені у паспорті засобу обліку тепла. Прилад обліку теплової енергії працював коректно, пошкодження або неправильної роботи приладу комерційного обліку виявлено не було, постійно проходив держповірку.

Відповідно до «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р. п. 21 «Непланова повірка приладів комерційного обліку виконується за рахунок ініціатора такої повірки». Листом №567 від 16/05/2016р. Відповідачу ОСОБА_2 було запропоновано здійснити непланову повірку приладу обліку тепла та розяснено, що якщо буде виявлена у показаннях помилка, що виходить за межі, передбачені у паспорті засобу обліку, нами будуть виконані перерахунки плати за теплову енергію, відповідно до ОСОБА_3 держповірки.

Відповідач не скористався своїм правом на проведення непланової повірки приладу обліку теплової енергії.

Отже, у позивача не було підстав не враховувати показників приладу обліку теплової енергії при нарахуванні за теплопостачання відповідачу, а тому нарахування проводилися згідно показників лічильника та умов Договору.

Будинок по вул. Гоголя, 64 в м. Миргороді знаходиться на балансі та обслуговуванні ВУЖКГ Миргородської міської ради, яке укладає договори оренди з підприємствами та установами, що розташовані в цій будівлі. З 16 грудня 2014 року по 01 червня 2016 р. шість споживачів теплової енергії провели переобладнання своїх систем теплопостачання, облаштували окремі вводи тепломережі в свої приміщення, та встановили теплові лічильники. Позивачем було взято на облік та введено в експлуатацію вузли обліку споживання теплової енергії цих споживачів. А саме: 25 лютого 2015 року - ТОВ «Орбіта» і ПП ОСОБА_4, 11 вересня 2015 року - МКП «Ритуал» і ПП ОСОБА_3, 20 листопада 2015 року - ДКП «Миргородтехінвентаризація», 25 лютого 2016 року - Територіальний центр соціального обслуговування населення. Також у зазначений період часу відбулося відключення від системи опалення деяких кімнат, а саме: 20 лютого 2015 року - 17,8 кв.м. ФОП ОСОБА_5, 05 лютого 2015 року - 15,6 кв.м. МКП «Ритуал» та 01 лютого 2016 року ДКП «Миргородтехінвентаризація» і ВЖКГ Миргородської міської ради було демонтовано батарею на сходах, яка обігрівала площу у 30,8 кв.м.

Нарахування за опалення місць загального користування, проводилося постійно. Кожен споживач уклав договір на послуги теплопостачання, відповідно до свого договору оренди нежитлового приміщення, де зазначена площа місць загального користування.

Теплоізоляція мереж теплопостачання у відключених приміщеннях, виконана відповідно до вимог ДБН та робочих проектів. А отже, посилання відповідача на те, що нами не береться до уваги при нарахуванні площа місць загального користування не відповідає дійсності. Зважаючи на вищевикладене, та той факт, що відповідач не заперечує факту опалення його приміщення по вул. Гоголя, 64 в м. Миргороді у період з 01 січня 2016 р. по 01 травня 2016 р. позивач вважає, що його позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають до задоволення (а.с.68-69).

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.72) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» не визнав, просив застосувати позовну давність до спору між сторонами про стягнення пені та відмовити у заявленому позові.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Встановлено, що між ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" та відповідачем ОСОБА_2 на той час фізичною особою-підприємцем,укладено та діє Договір № 232/1 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 25 листопада 2008 року про забезпечення Споживача тепловою енергією для опалення нежитлового приміщення, за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 64, яке належить відповідачу на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення за конкурсом від 25.11.2008 р (а.с. 7-10,36-38). Згідно з ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.02.2017 року по справі №917/2076/16 відповідач ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 12 червня 2015 року (а.с.39). Протягом дії Договору до нього неодноразово вносилися зміни, про що укладалися відповідні Додаткові угоди до Договору: від 06.04.2009 року, 01.02.2011 року, 24.11.2011 року, 10.12.2012 року, 31.12.2013 року, 16.12.2014 року, 05.03.2015 року згідно яких ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» у період з 01.01.2016 р. по 01.05.2016р. включно постачало теплову енергію Відповідачу на потреби опалення (а.с. 11-22).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.10.2017 року ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» відмовлено у прийняті заяви у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 пені у розмірі 1819,47 нарахованої на суму заборгованості (а.с.42).Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2017р. було скасовано судовий наказ Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.10.2017р. у справі №541/2095/17 про стягнення з Відповідача на користь ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних та 3% річних (а.с. 40-41).

Відповідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Взаємовідносини підприємства ОКВПТГ«Миргородтеплоенерго» та ОСОБА_2 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води врегульовані договором № 232/1 від 25 листопада 2008 року із змінами, з метою опалення нежитлового приміщення по вулиці Гоголя, 64 в місті Миргороді Полтавської області загальною площею 16,1 кв.м.

Відповідно до п. 2-1 договору «Виробник» бере на себе зобовязання постачати «Споживачеві» теплову енергію у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах до точки розподілу, а «Споживач» зобовязується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором та додатками, які є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.2. Договору (в редакції Договору, що діє з 16/12/2014р. на підставі додатково угоди від 16/12/2014р.) було погоджено, що в період дії Договору можлива зміна тарифів на теплову енергію. Строки їх введення та розміри затверджуються в установленому порядку та ш підлягають узгодженню між Сторонами Договору.

Відповідно до розділу 1 Договору Виробник бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах до точки розподілу, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором та додатками до нього, які є невідємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.6.1. Договору (в редакції Договору, що діє з 16/12/2014р. на підставі додаткової угоди від 16/12/2014р.): «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються, відповідно до Договору на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або у випадках передбачених Договором, розрахункових навантажень, відповідно Додаткам до Договору згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку».

Розрахунок теплових навантажень наведений у Додатку №3, який викладений у новій редакції згідно Додаткової угоди від 05.03.2015р. про зміну Договору.

Остаточний розрахунок за послуги опалення, згідно п. 6.4. Договору (в редакції Договору, що діє з 16.12.2014р. на підставі додаткової угоди від 16.12.2014р.), Споживач має здійснювати не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Всупереч вказаним умовам договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не в повному обсязі проводив оплату теплової енергії за період з 01.01.2016 по 01.05.2016, у зв'язку з чим станом на 12.09.2017 року згідно наданого позивачем розрахунку утворилася заборгованість в розмірі 10719,18 грн., яка нараховувалась протягом опалювального сезону згідно тарифів на послуг теплопостачання для юридичних осіб встановлених Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), які декілька разі змінювалися за вказаний період. Зокрема: Постановою НКРЕКП №2690 від 29.10.2015р. було внесено зміни до Постанови НКРЕКП №1454 від 30.04.2015р. та з 01/11/2015р. встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потре інших споживачів в розмірі 1694,52 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії; Постановою НКРЕКП №54 від 28.01.2016р. було внесено зміни до Постанови НКРЕКП №1454 від 30.04.2015р. та з 01/02/2016р. встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в розмірі 1632,72 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії.

Згідно з пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198, споживач теплової енергії, зокрема, зобов'язаний:дотримуватися вимог нормативно - технічних документів та договору.

Відповідач ОСОБА_2, якому належить нежитлове приміщення по вулиці Гоголя 64 в місті Миргороді Полтавської області, не належить до категорії споживачів «населення» чи «бюджетні установи», а належить до категорії «інші споживачі», тому суд дійшов висновку про правильність обчислення позивачем суми боргу відповідача зі сплати за спожиту теплову енергію.

Посилання відповідача на необґрунтованість нарахованого обсягу спожитої теплової енергії суд вважає безпідставним, оскільки цей обсяг визначався відповідно до зазначених вище вимог договору на підставі показань приладу обліку, неправильність роботи якого не підтверджена належними і допустимими доказами.

Всупереч вказаним умовам договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не в повному обсязі проводив оплату теплової енергії за період з 01.01.2016 по 01.05.2016, у зв'язку з чим станом на 12.09.2017 року згідно наданого позивачем розрахунку утворилася заборгованість в розмірі 10719,18 грн.

На підставі частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків, тому відповідач зобовязаний сплатити 448,16 гривень як три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати в розмірі 1737,63 грн.

Щодо вимог позивача про сплату пені відповідно до п.6.13 Договору в сумі 1819,47 гривень суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки у вигляді штрафу або пені.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно розрахунку позивача нарахування пені ним проведено за період з 21.02.2016 по 20.11.2016 року, в сумі 1819,47 гривень, а позов було подано 06.12.2017 року, тобто після спливу позовної давності по вимозі про стягнення пені.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, в звязку з частковим задоволенням позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягти пропорційно до задоволених позовних вимог 1402 грн. 24 коп.

Керуючись ст.ст.4,12, 13, 76, 77, 81, 82, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 258, 322, 611, 625 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго», що знаходиться в м.Миргороді Полтавської області, пров.Луговий,11, , до ОСОБА_2, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 10719,18 грн. (Десять тисяч сімсот девятнадцять гривень 18 коп.), три проценти річних в сумі 448,16 грн. (Чотириста сорок вісім гривень 16 коп.) та інфляційні втрати в сумі 1737,63 грн. (Одну тисячу сімсот тридцять сім гривень 63 коп.).

У задоволенні позовної вимоги Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення пені в сумі 1819,47 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» 1402,24 грн. (Одну тисячу чотириста дві гривні 24 коп.) у відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_6