АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 2-Н-458/08

провадження № 22-ц/796/4212/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
суддів за участю секретаря Кулікової С.В., Музичко С.Г., Потапьонок К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» Пономаренка Олександра Володимировича на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року /головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М./

у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_8, Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на дії та рішення головного державного виконавця Огер Олени Анатоліївни, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, згідно вимог якої просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білоцерківського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області Огер О.А. з винесення постанови від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документу у ВП № 51275923 стягувачу, скасувати зазначену постанову та вирішити питання про продовження дій у вказаному виконавчому провадженні. /а.с. 6/

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2017 року у задоволенні скарги відмовлено. /а.с. 62-65/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2017 року, постановити нову, якою задовольнити скаргу.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що державним виконавцем не було вжито заходів по розшуку майна боржника. Не здійснено направлення запитів до відповідного органу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат, до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу зі Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця, до відповідного Відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків), до відповідного управління (відділу) житлового господарства (сільської ради) про надання довідки Форми № 3 (про зареєстрованих осіб), безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів , що належить йому, та яке знаходиться у інших осіб (дебіторська заборгованість), до банківських та фінансових установ про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфу, до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником чи її чоловіком цивільних повітряних суден. Також державним виконавцем не було здійснено подання щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у зв'язку з чим виконавчі дії проведено не у повному обсязі.

Сторони в судове засідання повторно не з'явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?нь;Про судоустрій і статус суддів&qu;П;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &q?ді;Про судоустрій і статус суддів&qu;П; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а судове рішення частково скасувати з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця по ВП № 51275923 від 24.03.2017 року стягувачу повернуто виконавчий документ - судовий наказ №2-н-458/08, виданий Подільським районним судом м. Києва 02.10.2008 р., про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 67 148,12 грн. /а.с. 11/

Вказана постанова отримана скаржником 07.07.2017 р. /а.с. 10/

01.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржнику для виконання та до відома. /а.с. 12/

18.09.2017 року Білоцерківським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області на адресу суду першої інстанції надіслано відомості стосовно виконаних дій вчинених головним державним виконавцем Огер О.А. по примусовому виконанню судового наказу №2-н-458/08, виданого Подільським районним судом м. Києва 02.10.2008 р. /а.с. 35-53/

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні скарги суд першої інстанції керувався нормами п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що передбачає повернення виконавчого документу в разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, вказуючи на те, що здійснені протягом року виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними; п.1 ст. 14 ЦПК України, відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України; ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Встановивши, що доказів неправомірності дій державного виконавця скаржник не надав, постанова була винесена з дотриманням норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 37 ЗУ &q?но;Про виконавче провадження&q? &; /в ред. від 17.02.2017 р. тут і надалі, на момент повернення виконавчого документа/ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Відповідно до матеріалів справи, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 р. / а.с. 38/, державним виконавцем здійснено наступні дії по примусовому виконанню рішення суду.

Здійснено інформаційний запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника ОСОБА_8 та виявлено на праві власності за боржником нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1./ а.с. 39-40/

Встановлено, що за боржником ОСОБА_8 транспортних засобів не зареєстровано. /а.с. 41/

Встановлено також, що боржник ОСОБА_8 паспорт громадянина України для виїзду за кордон в Управління ДМС України в Київській області не отримувала. / а.с. 43/

Здійснено запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України, за результатами яких не знайдено жодних даних відносно боржника. /а.с. 46-51/

Також не встановлено адресу фактичного проживання боржника. / а.с. 52/

Після чого, 14.03.2017 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ &q?а ;Про виконавче провадження&q? &;. /а.с. 53/

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ &q?по;Про виконавче провадження&qu &;, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частина 3 даної статті також передбачає, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

- звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

- викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

- вимагати від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

- у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням;

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вчинивши виконавчі дії у обсязі, зазначеному у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу та, постановивши оскаржувану постанову, державний виконавець проігнорував зазначені вимоги.

Ним, зокрема, не було вжито належних заходів по розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до відповідного відділу РАПС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат, до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу зі Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця, до відповідного Відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків), до відповідного управління (відділу) житлового господарства (сільської ради) про надання довідки Форми №3 (про зареєстрованих осіб), безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів, що належить йому, та яке знаходиться у інших осіб (дебіторська заборгованість), до банківських та фінансових установ про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, не здійснено подання щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України, до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником чи її чоловіком цивільних повітряних суден.

Таким чином, Головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Огер О.А. при винесенні постанови від 24.03.2017 р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні ВП№51275923 не здійснено усі необхідні дії, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», на що суд першої інстанції уваги не звернув.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів надійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а скарга частковому задоволенню в частині вимог про визнання дій неправомірними та скасування оскарженої постанови.

Разом з тим, в частині вимог щодо вирішення питання про продовження виконавчих дій у виконавчому провадженні №51275923, необхідно зазначити, що такі повноваження віднесені виключно до компетенції державного виконавця, оскільки реалізуються шляхом звернення до виконання судового рішення про скасування постанови, а тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року - скасувати.

Визнати дії Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у Київській області Огер Олени Анатоліївни з винесення постанови від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 51275923 стягувачу неправомірними.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у Київській області Огер Олени Анатоліївни від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 51275923 стягувачу.

У задоволенні вимог скарги щодо вирішення питання про продовження виконавчих дій у виконавчому провадженні № 51275923, - відмовити.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: