12.06.2018 Справа № 363/308/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Кашоїди М.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу тим, що сімя розпалась на ґрунті нерозуміння і небажання розуміти один одного. Вважаючи збереження сімї неможливим, просить шлюб розірвати. Крім того, щодо стягнення аліментів, позивач посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільного доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобовязання по утриманню доньки, позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1 500,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення повноліття дитиною.

Ухвалою суду від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання позивач не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, час для примирення не потрібен.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-АП №129793 від 24.01.2012 року.

Від шлюбу сторони по справі мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОК №289453 від 24.02.2015 року.

Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та мають різний сімейний бюджет.

Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття. Мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя ( ст. 110 СК України).

Як вбачається з розяснень Пленуму Верховного Суду України у п.10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, а сторонам по справі надавався строк на примирення, за наданий строк подружжя не дійшло згоди на примирення. Таким чином, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, а тому існують всі підстави для розірвання шлюбу та задоволенню позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Крім того, згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, відповідач, як батько, зобовязаний брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством.

У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку.

Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач визнав позов, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, що встановлено ч.3 ст.200 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 24, 110, 112, 114 СК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.), зареєстрований 26 листопада 2011 року, відділом державної реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №1082 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.), на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1 500,00 грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття 03.02.2033 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.Д.Рудюк