П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 березня 2017 року (головуючий суддя Монич О.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненим договору застави,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом, якмй мотивував тим, що 23.03.2007 між ТОВ «Укрпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», далі: Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 62/Авт-07, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 20 104,00 євро, а позичальник зобовязався сплатити 9% річних та повернути кредит у строк до 22.03.2013.

Для забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір застави транспортного засобу від 23.03.2007 № 62/Zкв-07-01, згідно якого позивач передав у заставу Банку належний йому автомобіль марки Hyudai Tucson 2.0I 16V, 2007 року випуску, колір зелений, кузов № НОМЕР_1, легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказував, що пунктом 6.2 цього договору застави передбачено, що договір діє до повного виконання зобовязань, забезпечених заставою. При цьому відповідно до пункту 1.3 кредитного договору визначено строк основного зобовязання, тобто дату повернення кредиту до 22.03.2013.

У звязку з закінченням строку основного зобовязання, позивач вважає, що дію застави припинено.

Посилаючись на дані обставини, просив визнати припиненим договір застави транспортного засобу від 23.03.2007 № 62/Zкв-07-01.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 березня 2017 року позов задоволено. Визнано припиненим договір застави транспортного засобу від 23.03.2007 № 62/Zкв-07-01 про передачу в заставу автомобіля марки Hyudai Tucson 2.0I 16V, 2007 року випуску, колір зелений, кузов № НОМЕР_1, легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2. Вирішено питання розподілу судових витрат.

На це рішення подав апеляційну скаргу Банк, у якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підстави для припинення застави відсутні, забезпечене заставою зобовязання за кредитним договором не виконано належним чином, оскільки заборгованість позичальника ОСОБА_1 становить 754 730,77 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що забезпечене заставою основне зобов'язання припинено 22.03.2013 - внаслідок закінчення кінцевого строку повернення кредиту, у звязку з чим припинено й заставу.

Проте судова колегія вважає зазначений висновок суду першої інстанції таким, що здійснений внаслідок неповного з'ясування усіх фактичних обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.03.2007 між ТОВ «Укрпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», далі: Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 62/Авт-07 для придбання легкового автомобіля Hyudai Tucson, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 20 104 євро, а позичальник зобовязався сплатити 9% річних та повернути кредит у строк до 22.03.2013 (а.с. 10-16).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Для забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір застави транспортного засобу від 23.03.2007 № 62/Zкв-07-01, згідно якого позивач передав у заставу банку належний йому автомобіль марки Hyudai Tucson 2.0I 16V, 2007 року випуску, колір зелений, кузов № НОМЕР_1, легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.26-27).

30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», Акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань від ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк»).

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Однією з підстав припинення права застави, визначеного у п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про заставу» є припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Разом із тим згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно ст. 572 ЦК України, з якою кореспондуються положення ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Інститут забезпечення виконання зобов'язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін зобов'язання, насамперед інтересів кредитора, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання зобов'язання.

За змістом частини першої статті 589 ЦК України правовим наслідком невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, є виникнення у заставодержателя права звернення стягнення на предмет застави.

У справі, що розглядається, предметом спору є вимога позивача про визнання припиненим договору застави транспортного засобу від 23.03.2007 № 62/Zкв-07-01 позивач вважає, що дія застави припинена, оскільки закінчився строк виконання основного зобовязання, встановлений кредитним договором. Проте необхідною умовою для задоволення вимоги позивача є встановлення факту припинення усіх зобов'язань, що виникли на підставі укладеного кредитного договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ураховуючи, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), то у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обовязку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку, встановленого договором для виконання зобовязання.

Відповідно до п. 6.2 договору застави транспортного засобу від 23.03.2007 № 62/Zкв-07-01 договір діє до повного виконання зобовязань, забезпечених заставою. Визначена пунктом 1.3 Кредитного договору дата повернення кредиту 22 березня 2013 року - не може розглядатися як установлення строку дії застави. Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України від 18 липня 2012 року у справі 6-78цс12 є безпідставним, оскільки у цій справі розглядався спір щодо припинення договору поруки, що регулюється положеннями ст. 559 ЦК України. Застава є іншим видом забезпечення виконання зобовязань і її припинення регулюється ст.. 593 ЦК України та відповідними положеннями Закону України «Про заставу» .

Оскільки у даній справі зобовязання не виконано належним чином, закінчення строку кредитування не свідчить про припинення основного зобовязання, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки обставинам, наведеним у запереченнях ПАТ «Дельта Банк» проти позову ОСОБА_1 стосовно того, що взяті на себе зобовязання позичальник (який є одночасно заставодавцем) належним чином не виконав та має заборгованість перед Банком (а.с. 63)

Так, унаслідок неналежного виконання зобовязань за кредитним договором від 23.03.2007 № 62/Авт-07 ПАТ «Дельта Банк» у 2013 році звертався в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка станом на 11.04.2013 становила 163 496,14 грн. За результатом розгляду такого спору ухвалено заочне рішення Перечинського районного суду від 05.08.2013, яким позов Банку задоволено в повному обсязі (а.с. 148-151). Згідно інформації Перечинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області виконавче провадження було завершене 12.12.2014 у відповідності до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.169). Вказаної статтею в діючій на той час редакції Закону України «Про виконавче провадження» регулювалось повернення виконавчого документа стягувачу. Відтак, ОСОБА_1 належним чином своє зобовязання не виконав, у нього існує заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк», яка, згідно довідки Банку станом на 21.02.2018 складала 19566,83 Євро (а.с.185). З цієї суми заборгованість, зокрема, за кредитом 11005,41 Євро (а.с.186-190).

Із урахуванням того, що позивач не надав належних і допустимих доказів виконання кредитного зобов'язання належним чином, а відтак основне зобов'язання за кредитним договором не припинилося, тому немає підстав для припинення й застави.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права слід скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання припиненим договору застави відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ПАТ «Дельта Банк» сплачено 535,92 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 120), його слід стягнути на користь скаржника із ОСОБА_1

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 березня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненим договору застави транспортного засобу від 23 березня 2007 року № 62/Zкв-07-01 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (88000, м. Ужгород, вул. Легоцького, 74/20, паспорт серії ВО 253603, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3) на користь ПАТ «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) 535,92 гривні судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 травня 2018 року.

Головуюча: Судді: