Справа № 761/4789/15-ц
Провадження № 2/761/63/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні нерухомим майном; виділення в натурі частки у нерухомому майні,

в с т а н о в и в :

В лютому 2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив суд:

- зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у володінні та користуванні позивачу квартирою АДРЕСА_6

- виділити позивачу в натурі належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у Шевченківському районі м. Києва, шляхом відгородження перегородкою в суміжній кімнаті жилої площі 9,93 кв.м. із облаштуванням окремого входу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина вищезазначеної квартири, решта 2/3 частини квартири належить його сестрі - відповідачці по справі. У зазначеній спірній квартирі проживають відповідачі, які перешкоджають позивачу у володінні і користуванні квартирою, оскільки відмовляються надати йому ключі від вхідних дверей квартири з можливістю виготовити йому їх дублікат.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. за клопотанням сторони позивача, судом було призначено по справі будівельно - технічну експертизу.

Представник відповідачки ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначаючи, що стороною позивача не надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, просив суд залишити позов без задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечив, відзив на адресу суд не подавався.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є донькою позивача. Декілька разів, разом з батьком відвідувала спірну квартиру АДРЕСА_2, але відповідачі не дають доступу до цієї квартири позивачу, при цьому свідку відомо, що у вище розташованій квартирі в цьому будинку здійснено переобладнання квартири, шляхом облаштування ізольованих входів до житлових кімнат. Свідку відомо, що саме відповідач ОСОБА_4 чинить позивачу перешкоди у користуванні і володінні спірною квартирою.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідач є вітчимом позивача, а відповідачка є його сестрою по матері. Після смерті матері позивача, останній успадкував частину квартири, проте відповідачі чинять йому перешкоди не допускаючи до спірної квартири, ключів від квартири позивач не має. При відвідування квартири вхідні двері ніхто не відчинив.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача судовий експерт ОСОБА_7. суду пояснила, що вона повністю підтримує складений нею висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи № 16360/15-43 від 05 серпня 2016р. З технічної точки зору поділ квартири АДРЕСА_3 в натурі між співвласниками, відповідно до ідеальних часток співвласників (1/3 ц 2/3) та з відхиленням від ідеальних часток співвласників, з влаштуванням двох ізольованих квартир у відповідності до вимог нормативних документів не можливий.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та експерта, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_2, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 листопада 2013р. Решта 2/3 частини належать на праві спільної часткової власності - відповідачці ОСОБА_3

Спірна квартира складається з двох суміжних кімнат, загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. У вказаній квартирі проживає відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, в результаті чого, відповідачі не допускають позивача до спірної квартири, останній немає ключів від вхідних дверей квартири. Крім того, судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивач звертався до відповідачів з приводу того, щоб відповідачі припинили чинити йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, шляхом надання примірників ключів від вхідних дверей, з можливістю виготовити позивачу дублікату ключів.

Враховуючи відносини, які склалися між співвласниками і характер правопорушення, створення відповідачами перешкод позивачу в користуванні спірною квартирою, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у володінні та користуванні позивачу квартирою № 48 у будинку № 53/31 по вул. Саратовській у Шевченківському районі м. Києва. Доводи представника відповідачки, що позивачем в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не надано належних і допустимих доказів судом оцінюються критично, враховуючи пояснення допитаних в судовому засіданні свідків. При цьому протягом всього часу розгляду справи, стороною відповідачів не було спростовано твердження сторони позивача про відсутність ключів від вхідних дверей спірної квартири, і можливість вільного доступу до неї позивача.

Стосовно вимог позивача про виділення йому в натурі належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у Шевченківському районі м. Києва, шляхом відгородження перегородкою в суміжній кімнаті жилої площі 9,93 кв.м. із облаштуванням окремого входу, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, враховуючи висновки за висновком експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи № 16360/15-43 від 05 серпня 2016р., а також покази допитаної в судовому засіданні експерта ОСОБА_7

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 243,6 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 10 Загальної декларації прав людини; ст. ст. 317, 356, 358, 382, 383, 386 ЦК України; ст. 155 ЖК України; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: м. київ, АДРЕСА_4) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_5), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, місце проживання: АДРЕСА_7 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні нерухомим майном; виділення в натурі частки у нерухомому майні - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у володінні і користуванні квартирою АДРЕСА_8

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 02 квітня 2018р.

Суддя: