Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу Ужгородський Національний Університет в особі проректора ДВНЗ "УжНУ" ОСОБА_2, про визнання відмови у прийнятті на роботу неправомірною та укладення трудового договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до Державного вищого навчального закладу Ужгородський Національний Університет в особі проректора ДВНЗ "УжНУ" ОСОБА_2, за якою просить суд:

-визнати відмову в прийнятті ОСОБА_1 на посаду доцента кафедри історії України історичного факультету ДВНЗ «УжНУ» на 0,25 ставки на термін з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р. неправомірною;

-зобовязати ректора ДВНЗ «УжНУ» видати наказ про призначення ОСОБА_1 про призначення на посаду доцента кафедри історії України історичного факультету ДВНЗ «УжНУ» на 0,25 ставки на термін з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р. та укласти з ним трудовий договір.

В обґрунтування позову зазначив наступне.

29 серпня 2016 року кандидат історичних наук, доцент ОСОБА_1 подав до

Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (надалі - ДВНЗ

«УжНУ») заяву про прийняття на посаду доцента кафедри історії України історичного факультету ДВНЗ «УжНУ» на працевлаштування на 0,25 ставки на термін з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р.

07 листопада 2016 року, шляхом отримання поштового повідомлення рекомендованим листом

позивач отримав копію своєї заяви про працевлаштування до ВДНЗ «УжНУ» про працевлаштування від 29.08.2016 р. з резолюцією проректора ВДНЗ «УжНУ» ОСОБА_2 такого змісту: «Заперечую через невідповідність кандидатури кваліфікаційним характеристикам посади доцента».

Натомість кваліфікаційні характеристики позивача як «доцента» відповідають вимогам

викладені в Порядку проведення конкурсу № 262/01-17, так :

-ОСОБА_1 має науковий ступінь «кандидата історичних наук» від 14.02.2014 р - (дод.З);

-ОСОБА_1 має 3 повні вищі освіти, викладає навчальні дисципліни на високому науково-

методичному рівні, що можуть зокрема підтвердити його студенти та викладачі, зокрема

ОСОБА_3, ОСОБА_4;

-ОСОБА_1 має досвід науково-педагогічної роботи впродовж 2010-2016 р.р. в двох вищих

навчальних закладах IV рівнів акредитації - УжДІЕП та ДВНЗ «УжНУ», тобто більше 3 років у

вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації;

-ОСОБА_1 видав 7 навчально-методичних праць (статей), що використовуються у навчальному процесі, опубліковані у фахових наукових виданнях України та провідних наукових виданнях інших держав, зокрема Німеччини та організував 2 міжнародні конференції в 2013-2014 р.р. в м. Ужгороді на тему: «Динаміка розвитку міжнародних відносин України: істотко-еволюційна, економічна, правова».

У відповідності до п.6.1. Порядку № 262/01-17 у проректора ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_2 не

було підстав відмовляти ДВНЗ «УжНУ» у задоволенні в прийнятті на роботу ОСОБА_1 та конкурсною комісією повинно було винесене рішення Вченої ради університету про обрання на посаду науково-педагогічного працівника й складений трудовий договір. Своїми діями проректора ОСОБА_2 по-перше порушила конституційне право позивача на працю та заборону на необґрунтовану відмову у прийнятті на роботу, передбачену ст. 22 КЗпП України. А відтак проректором ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_2 не було жодних підстав візувати заяву ОСОБА_1 про незадоволення в прийнятті останнього на роботу й винесенні ОДНООСОБОВО (без конкурсної комісії) такого рішення, а відтак позов підлягає задоволенню.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному

реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі доказами.

Відповідач подав суду письмові заперечення проти позову, за яким просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у цих запереченнях.

Судове засідання у справі було призначене на 11.06.2018 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є - 21.06.2018.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2016 року позивач звернувся із заявою на імя ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (надалі ДВНЗ «УжНУ»), за якою просив прийняти його на посаду доцента кафедри історії України історичного факультету на 0,25 ставки на термін з 01.09.2016 р. до 31.08.2017 р.

Проте зазначена заява була йому повернута із резолюцією проректора ВДНЗ «УжНУ» ОСОБА_2 такого змісту: «Заперечую через невідповідність кандидатури кваліфікаційним характеристикам посади доцента».

З наданих суду доказів вбачається, що за наказом ДВНЗ «УжНУ» від 24.12.2014 року № 262/01-17 було затверджено порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково педагогічних працівників в ДВНЗ «УжНУ».

Згідно п. 2.2, 2.3, 2.4 Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково педагогічних працівників в ДВНЗ «УжНУ» конкурс на заміщення посади науково педагогічного працівника оголошується ректором, про що видається наказ. Оголошення про проведення конкурсу публікується в регіональних друкованих засобах масової інформації та на офіційному сайті університету і має містити: повну назву та рівень акредитації університету із зазначенням його місцезнаходження, адреси та номера телефону; назви вакантних посад, на які оголошується конкурс, із зазначенням штатних вакансій; основні вимоги до претендентів (науковий ступінь, та/або вчене звання, повна вища освіта тощо); строк подання документів. Трок подання заяв та документів для участі у конкурсі не може бути більшим ніж один місяць від дня опублікування оголошення про конкурс в друкованих засобах масової інформації.

Наданою суду копією трудової книжки позивача серії АХ № 840796 підтверджується, що ОСОБА_1 з 15.04.2016 року був звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України із посади доцента кафедри міжнародних студій та суспільних комунікацій ДВНЗ «УжНУ». Тобто на час подання зави 29 серпня 2016 року не працював на підприємстві, тобто не йшлося про сумісництво, коли конкурс може не проводитися відповідно до Порядку.

За ухвалою від 16.03.2017 року судом за клопотанням представника позивача було витребувано від Державного вищого навчального закладу Ужгородський Національний Університет письмові відомості чи проводився конкурсний відбір на зайняття вакантної посади доцента кафедри історії України історичного факультету ДВНЗ «УжНУ» на 0,25 ставки з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р., зокрема щодо ОСОБА_1 та чи видавався наказ про проведення такого конкурсного відбору (у разі винесення такого наказу надати суду його оригінал для огляду, а належним чином засвідчену копію до матеріалів справи).

На виконання зазначеної ухвали суду був наданий лист від 12.04.2017 року № 278 Державного вищого навчального закладу «Ужгородський Національний Університет», з якого вбачається, що наказ про оголошення конкурсного відбору на зайняття вакантної посади доцента кафедри історії України історичного факультету ДВНЗ «УжНУ» на 0,25 ставки не видавався.

Зазначений факт не спростований позивачем та його представником належними та допустимими доказами.

Відтак судом встановлено, що конкурсний відбір на зайняття вакантної посади доцента кафедри історії України історичного факультету ДВНЗ «УжНУ» на 0,25 ставки не оголошувався та не проводився. Отже у позивача не було законних підстав для подання відповідної заяви із додатками, перелік яких встановлений Порядком проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково педагогічних працівників в ДВНЗ «УжНУ» на імя ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», оскільки така заява може бути подана лише після публікації оголошення про проведення конкурсу в регіональних друкованих засобах масової інформації та на офіційному сайті університету та лише на імя конкурсної комісії (п. 2.12 Порядку).

Докази надані суду позивачем та відповідачем, які характеризують кваліфікаційні характеристики позивача та їх встановлення і перевірку судом не приймаються до уваги, оскільки за відсутності публікації оголошення про проведення конкурсу їх взагалі позивач не мав підстав подавати, а відповідач приймати і досліджувати по суті.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Проте, у даному випадку, позивач помилково вважає, що йому було відмовлено у прийнятті на роботу, оскільки конкурс не оголошувався і, відповідно таке право взагалі не виникало, а відтак і не може бути порушене, тобто відсутнє порушене право позивача, тобто відсутні підстави для припинення дій, які порушують таке право, що є підставою для відмови у позові.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від його сплати у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу Ужгородський Національний Університет в особі проректора ДВНЗ "УжНУ" ОСОБА_2, про визнання відмови у прийнятті на роботу неправомірною та укладення трудового договору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5