27 березня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі:
- головуючого судді Владимирської І.М.,
- при секретарі Сафроновій К.В.,
- за участю позивача ОСОБА_1,
- представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку заочного спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
04.12.2017 ОСОБА_1 звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Селидівського міського суду Донецької області від 21 липня 2017 ОСОБА_3, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.185 КК України за умисне таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище. Потерпілою по справі є позивач. Протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода складається з вартості викраденого майна у розмірі 363,46 грн., витрат, пов»язаних з ремонтними роботами по усуненню пошкоджень вхідних дверей сарая та двірної лудки на загальну суму 1 000 грн. Моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, які довелося відчути позивачу в зв'язку з неправомірними діями відповідачів, а саме: погіршився стан її здоров'я, був порушений звичайний уклад її життя, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідачів 1363 грн. 46 коп. в порядку відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою суду від 07.12.2017 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 17.01.2018 року розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 21 липня 2017 року встановлено, що 08.03.2017 р. о 08 годині ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 прийшли на подвір'я раніше їм знайомої ОСОБА_1 за адресою: Донецька область, м. Селидове, с. Вишневе, вул. Вокзальна, 24. Реалізуючи свій злочинний умисел,направлений на заволодіння чужим майном, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає і їх дії нікому не відомі, таємно, умисно, з корисливою метою, діючи за попередньою змовою групою осіб, викрали два мішка вугільної продукції марки (ДГ 13-100 необ.рас.). Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли та в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 181,73 грн. Крім того, 08.03.2017 р. в вечірній час ОСОБА_3 та ОСОБА_4,знаходячись в стані алкогольного сп'яніння,прийшли на подвір'я ОСОБА_1 за адресою: Донецька область, м. Селидове, с. Вишневе, вул. Вокзальна, 24. Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає і їх дії нікому не відомі, таємно, умисно, з корисливою метою, діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно викрали два мішки вугільної продукції марки (ДГ 13-100 необ.рас.). Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли та в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 181,73 грн. В результаті крадіжки потерпілій ОСОБА_1 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 363,46 грн.

Вищезазначеним вироком, який набрав законної сили 21.08.2017р., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винуватими у скоєнні кримінального правопорушення за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Сторонами кримінального провадження вартість викраденого майна не оспорювалась.

Згідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності зі ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає доведеним, що внаслідок неправомірних дій відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду у розмірі вартісті викраденого майна - 363 грн. 46 коп., що є підставою для стягнення з відповідачів вказаної суми.

Позивачем не доведено обґрунтованість її доводів стосовно розміру спричиненої їй матеріальної шкоди в частині витрат, пов»язаних з ремонтними роботами вхідних дверей сарая та лудки в розмірі 1000 грн., жодного доказу на підтвердження вказаної суми позивачем не надано, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до положень ст.23, ст.280, ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв'язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачами, позивач отримала та зазнала не тільки матеріальну шкоду, але й душевні та моральні страждання, у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї в результаті злочину. Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 та ОСОБА_4, призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, вона змушена була докладати додаткових зусиль для його відновлення, що в цілому негативно вплинуло на стан здоров»я позивача, у неї загострились захворювання, які вона мала; будучи самотньою людиною, пенсіонером, вона змушена була нести непередбачені витрати в зв»язку з необхідністю опалювання будинку, в якому вона мешкала, оскільки внаслідок протиправних дій відповідачів вона лишилася пального, на яке розраховувала, все це призвело до емоційної напруги, нервозністі, порушення сну.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілій спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідачів, ступінь наставших негативних явищ в житті позивача, тривалість строку порушення її законних прав, розмір матеріальних витрат, вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 2000,00 грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди, саме вказана сума є об'єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачами.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду судовий збір за стягнення матеріальної шкоди не сплачувався, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільняються.Ухвалою суду від 07.12.2017 року позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з вимогами немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В даному випадку судовий збір на день подачі позовної заяви(04.12.2017р.) становить 640 грн.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 04.12.2017 року становить 640 грн.

Таким чином, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, в розмірі 640 грн. 80 коп. та за вимоги немайнового характеру - відшкодування моральної шкоди, в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 127, 128 ч. 7 КПК України, ст. 4, 12, 13, 76-79, 141, 258-268,279,280,282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (мешкає за адресою: Донецька область, м. Селидове, с. Вишневе, вул. Вокзальна, 24, паспорт серія ВК № 895870), до ОСОБА_3 (мешкає за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Зелена, 17, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (мешкає за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Вокзальна, 58, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 363 (триста шістдесят три) грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в загальній сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в загальній сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська