Провадження № 2/641/837/2018 Справа № 641/662/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді Григорєва Б.П.

за участю секретаря судового засідання Жигаліної Л.І. (ОСОБА_1І.),

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача- Царьова Р.В.,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини на спілкуванні з нею, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначити спосіб у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач зазначив, що 17 вересня 2013 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. 11 січня 2014 року у сторін народилась донька ОСОБА_5. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 10 жовтня 2015 року. На даний час дитина проживає разом з матірю відповідачем по справі, яка постійно чинить перешкоди, щодо спілкування та участі позивача у вихованні малолітньої дитини. Зазначив, що при його спілкуванні з дитиною в присутності матері остання веде себе роздратовано та систематично провокує його на сварки, що є неприйнятним у присутності доньки та впливає на її психіку. Між позивачем та відповідачем склалися неприязні відносини, тому його спілкування із дитиною у присутності матері не буде нормальним та буде шкодити вихованню дитини батьком. Позивач має нормальні житлово-побутові умови для перебування доньки, дотримання її режиму, матеріально забезпечений. У звязку із зазначеним позивач змушений звернутись до суду з позовом з проханням встановити йому графік зустрічей із дитиною, що передбачає систематичні побачення та можливість вільного спілкування, без присутності матері дитини таким чином: кожної пятниці місяця з 19:00 години до суботи до 19:00 години включно з правом батька особисто відводити та забирати дитину до/з навчального закладу та проводити спільно час з донькою за місцем проживання батька або у місцях масового відпочинку без присутності матері; встановити час для сумісного відпочинку протягом літнього періоду : з 01 липня по 14 липня включно, з 15 серпня по 30 серпня включно, зимового періоду з 07 січня по 21 січня включно, весняного періоду: один тиждень для оздоровлення без присутності матері з можливістю виїзду із донькою за межі м. Харкова; встановити побачення батька з донькою в період з 11 січня по 12 січня з 13:00 до 19:00 год. з приводу дня її народження, та 23 жовтня з приводу дня народження батька з 13:00 год до 19:00 год. за відсутності матері за місцем його проживання або у місцях масового відпочинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_6 підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач, її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити в їх задоволенні, оскільки дані вимоги є необґрунтованими та безпідставними, відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач має постійну можливість спілкуватися з донькою, ніяких перешкод вона не чинить. За раніше існуючими домовленостями з батьком дитини, першочерговим фактором при визначенні часу та днів побачень, зустрічей та спілкувань, є особисте бажання доньки, дотримання режиму для дитини, розклад її навчання та додаткових занять у гуртках. Всупереч встановленим домовленостям позивач систематично забирав доньку з дитячого садочку раніше часу закінчення розвиваючих та навчальних занять, мав з нею прогулянки, які затягувались у часі , в звязку з чим Жасмін стала пропускати заняття у гуртках та студіях, залишалась ночувати за місцем проживання батька, що порушувало раніше існуючі домовленості. Відповідач зазначає, що така неузгоджена та егоїстична поведінка позивача призводить до порушення режиму дня доньки і має негативний вплив на розвиток, чим порушує її права та інтереси. Заперечує проти запропонованого позивачем графіку зустрічей із донькою. З огляду на вищевказане, враховуючи те, що дитині виповнилось тільки 4 роки і вона дуже привязана до матері, вважає, що усі побачення та прогулянки слід проводити в її присутності за наступним графіком: понеділок та четвер кожного тижня з 17:30 до 19:30, неділя кожного тижня з 11:00 до 13:30 , 23 жовтня з 17:00 до 19:30 год., 11 січня з 9:00 до 12:00 год.

Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявився, просив суду розглядати справу без їх участі, надав висновок щодо доцільності встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, матеріали справи, показання свідків, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2013 року, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/6956/15-ц від 29 вересня 2015 року (а.с. 8,10). Рішення суду набрало законної сили 10 жовтня 2015 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №496996. (а.с.9)

Дитина на теперішній час постійно мешкає разом з відповідачем ОСОБА_3.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.09.2015 року з ОСОБА_2 були стягненні аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500 гривень, 00 коп. щомісячно, починаючи з 02 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10)

Позивач ОСОБА_2 являється фізичною особою підприємцем. (а.с.11)

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_2 зазначив, що до укладення ним повторного шлюбу, позивачка надавала йому можливість бачитися з дитиною, проводити з нею час. Після укладення ним шлюбу 12 червня 2017 року відповідач стала чинити перешкоди щодо зустрічей з дитиною. Коли він телефонував, не брала слухавку. Казала що дитина хворіє, знаходила інші причини не давати батьку спілкуватися з дитиною. Відповідач перестала отримувати гроші від позивача на пошті. В період з кінця вересня до жовтня 2017 року зрідка давала можливість побачитись з дитиною. В жовтні ОСОБА_3 попросила 10000 доларів США, пояснюючи це купівлею квартири для дитини. Позивач відмовив, і після цього вона взагалі перестала надавати можливість побачиться з дитиною. Випадково зустрівши 18 грудня 2018 року дитину та відповідача, остання почала агресивно поводитися у відношенні позивача. Свідок взяв дитину посадив її в автомобіль та поїхав в супермаркет «Рост», після цього підїхала поліція. Відповідач заявила в поліцію, що її побив позивач. Після вищевказаної ситуації позивач почав менше приходити до дитини щоб уникати конфліктів з відповідачем. Взимку приходив до дитячого садку, був на Новий рік, на 8 Березня, вихователі дитячого садку просили не приходити ОСОБА_2 на концерт, щоб його не зірвати, у звязку з тим що донька буде сидіти у позивача на руках та відмовиться від виступу. Свідок пояснив, що у відповідача були відносини з іншими чоловіками, всіх цих чоловіків Жасмін називала «Папа», хоча любить лише його. Свідок заначив що періодично надавав відповідачу гроші для потреб дитини у розмірах 1500 грн, 2000 грн.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7, вказав, що знає позивача один рік. Відносини між ним та ОСОБА_2 склалися приятельські. З відповідачем по справі познайомився вже після розірвання шлюбу між сторонами. Свідок зустрічався з відповідачем 10 місяців, намагався примирити сторін щодо участі у вихованні їх спільної дитини Жасмін. До листопада 2017 року відповідач не давала дитину ОСОБА_2, на телефонні дзвінки не відповідала, не відчиняла двері у квартиру. Зазначене свідку відоме як зі слів позивача так і відповідача. Позивач розповідав, що відповідач вимагала від нього10000 доларів США, але він відмовив, після цього вона припинила йому надавати дитину. Бували випадки коли позивач брав дитину без дозволу матері на 2-3 години.

Допитана в якості свідка, ОСОБА_8, заначила, що позивач являється її чоловіком, познайомились вони з ним в квітні 2016 року. ОСОБА_2 часто брав доньку, проводив час з нею як у присутності матері, так і без неї. У серпні 2016 року у свідка вже були відносини з позивачем, відповідач дізналася про це і почала менше надавати дитину позивачу, на телефонні дзвінки не відповідала. Після укладання шлюбу між нею та позивачем, відповідач ще менше надавала можливість батьку спілкуватись з дитиною. У січні 2018 року ОСОБА_2 останній раз бачив дитину, яка була у них дома. В телефонній розмові між сторонами свідок чула, що відповідач сказала позивачу : «Ти більше дитину не побачиш». Свідок зазначила, що не приймає участі у вихованні дитини, до Жасмін відноситься добре, дитині подобається бувати у них вдома. Свідок пояснив, що позивач розповідав що часто свариться з відповідачем, остання викликала поліцію.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 СК України.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.2,3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року.

Відповідно до положень ч.ч. 4 -6 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків тощо, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 242 від 13.04.2018 року, управління вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши час: щовівторка та щочетверга з 17:30 до 20:00, щонеділі з 11:00 до14:00, 11 січня та 23 жовтня щороку з 9:00 до 12:00. Усі побачення батька з дитиною проходять у присутності матері, ОСОБА_3.

Суд вважає, що вищевказане висновок органу опіки та піклування підтверджує наявність спору між батьками щодо їх участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, але вказаний висновок не вирішує виникнення конфліктів та спірних ситуацій.

В судовому засіданні відповідач не заперечувала, що під час зустрічей позивача та доньки в її присутності, виникають конфлікти, сварки між нею та ОСОБА_2

Враховуючи те, що Жасмін лише 4 роки, батьки для неї повинні являтись взірцем та авторитетом, дитина буде болісно сприймати конфлікти які виникають між батьками в її присутності. Зазначений фактор безумовно впливає на психічне здоровя Жасмін, її психоемоційний стан, виховання, формування моральних цінностей, майбутнє сприйняття та повагу соціального надбання інституту сімї, тому суд, приходить до висновку, що рішення органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим та обєктивним, не відповідає забезпеченню максимально можливих інтересів дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи із системного аналізу ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» ст.ст. 7,19,141,153,157,159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Отже, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст.157 СК України).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, батько зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір'ю. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача із дитиною виключно за домовленістю із відповідачем може протиправно обмежити їх участь у вихованні дитини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага («Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992 року, п.90, «Хант проти України», п.54), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною, що має наслідком недостатню участь позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, судом не встановлено жодних перешкод для спілкування батька з дитиною. Суд із врахуванням зазначених вище норм права, а також встановлених обставин у справі, відсутність обставин, які б перешкоджали спілкуванню батька і дитини, а також інших негативних фактів поведінки позивача, які б могли зашкодити дитині, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи відносини, які на даний час склалися між сторонами, вважає, що встановлення способу спілкування позивача із дитиною у постійній присутності відповідача може негативно впливати на психічне здоровя дитини її розуміння цінностей сімї, поваги до батьків, обмеження його участі у вихованні дитини, в свою чергу призведе до порушення права дитини на спілкування з батьком.

Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, які переважають за інтереси батьків, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, ті обставини, що під час зустрічей ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - між ними виникають сварки у присутності дитини, враховуючи вік, стать, стан здоровя, психоемоційний стан дитини, принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 має гарантоване законом, рівне з матір'ю дитини, право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання.

Тому необхідно встановити такий порядок участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 : понеділок, четвер з 17:00 години до 20:00 години, неділя з 10:00 години до 13:30 години, 23 жовтня з 10:00 години до 13:30 години, 11 січня з 10:00 години до 13:30 години без присутності матері.

Рішення суду про встановлення режиму спілкування з дитиною тільки в зазначений судом час, обумовлено тим, що Жасмін всього 4 роки, а тривала відсутність спілкування з матірю, може негативно вплинути на дитину.

У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.

Крім того, суд зобовязує ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені обставини доведені в судовому засіданні допитом свідків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11-13,76-79, 262-265, ЦПК України, ст.ст. 7,19,141,153,157,159 Сімейного Кодексу України, ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3,18 Конвенції про права дитини, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити час та дні для зустрічей ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши час: понеділок, четвер з 17:00 години до 20:00 години, неділя з 10:00 години до 13:30 години, 23 жовтня з 10:00 години до 13:30 години, 11 січня з 10:00 години до 13:30 години без присутності матері.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих те перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 5-В, кв. 132

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: невідомий, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 165, корпус. 5, кв. 42

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, адреса знаходження: м. Харків, вул. Сумська, 78

Повний текст рішення виготовлений 27 червня 2018 року

Суддя: ОСОБА_9