Справа № 481/554/18
Провадж.№ 2/481/278/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02.07.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді Вжещ С.І.,
за участю секретаря Юхименко Т.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
19.12.2017 року представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі АТ «Ощадбанк») звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 191-35-К (надалі кредитний договір) у розмірі 18 149,86 грн., а також судові витрат.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 12.06.2018 року та 02.07.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав.
Тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Дійсно, між АТ «Ощадбанк» і 25.10.2017 року був укладений Договір про споживчий кредит № 191-35-К, відповідно до якого, Банк надав позичальнику кредит в розмірі 15 200 грн. строком до 24.10.2022 року зі сплатою за користування кредитом 56 % річних.
Відповідно до п. 3.3.3. кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 253,33 грн. та сплачувати відсотки, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом.
За порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 15 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення, що відповідає вимогам п.8.3 кредитного договору.
В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконував в повному обсязі, у звязку з чим станом на 20.04.2018 року, за наданим позивачем розрахунком, у нього виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 18 149,86 грн., з яких:
14 946 грн. 67 коп., - основний борг;
2 624 грн. 33 коп., - заборгованість по відсотках за користування кредитом;
518 грн. 18 коп., - пеня за прострочення виконання зобовязання;
14 грн. 27 коп., - інфляційні витрати;
46 грн. 41 коп. 3 % річних від прострочених сум заборгованості.
Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.
До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та пунктами 3.9., 3.9.3. та 3.9.3.2 кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.
Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Факт порушення відповідачемОСОБА_2. взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором № 191-35-К від 25.10.2017 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у звязку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1762 грн.
Керуючись ст. ст. 2,76,82,141, 258-259,263-265,268, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою про перегляд заочного рішення відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів до апеляційного суду Миколаївської області з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту.

Суддя Вжещ С.І.