Справа № 454/33/16 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/7528/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року у справі за заявою Фермерського господарства «Бурка В.В.» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИЛА:

09.03.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2016р. по справі №454/33/16-ц, якою відмовлено у задоволенні позову ФГ «Бурка В.В.» до Сокальської районної ради про відшкодування моральної шкоди. Покликався на постанову Верховного Суду України від 11.09.2013р. по справі №6-48цс13, як на обставину, що могла вплинути на судове рішення, але не була відома і не могла бути відомою суду та йому на час судового розгляду.

Оскаржуваною ухвалою заяву залишено без задоволення.

Ухвалу суду оскаржило Фермерське господарство «Бурка В.В.».

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що ухвалу постановлено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, в ухвалі має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Посилається на те що, судом не враховано постанову Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-48цс13. Вважає, що його заява відповідає вимогам чинного законодавства, а тому суд повинен був таку задовольнити. Просить ухвалу суду скасувати, скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2016 року та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Сокальської районної ради про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог (а.с. 35-37).

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При розгляді справи в суді першої інстанції суд керувався приписами ЦПК України в редакції 2004 року, на відповідність яким перевіряється судом апеляційної інстанції оскаржувана ухвала.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з п.п. 3, 4, 6, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

У заяві про перегляд рішення в зв»язку з нововиявленими обставинами заявником на підставі п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України вказано нововиявлену обставину - постанову Верховного Суду України від 11.09.2013 року в справі №6-48цс13 та зазначено, що в рішенні Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2016 року по справі №454/33/16-ц висновки суду не відповідають висновку викладеному у вказаній постанові про застосування матеріального права щодо відшкодування моральної шкоди, яким встановлено право особи на відшкодування шкоди завданої неправомірними діями або бездіяльністю державних виконавців і до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23,1167,1173 ЦК України (а.с. 60-62).

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності підстав, визначених ч.2 ст. 361 ЦПК України, для перегляду рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам та положенням закону.

Так, згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 11 вересня 2013 року (справа № 6-48 цс 13) при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів

А відтак, правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, як і текст постанови Верховного Суду України, не є юридичним фактом, який існував на час розгляду справи, але не був і не міг бути відомим заявнику, та таким, що міг вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і був встановлений після набрання ним законної сили, тобто не є нововиявленою обставиною.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до заперечення висновків суду щодо відсутності нововиявлених обставин, однак такі не ґрунтуються на положеннях матеріального і процесуального права, а тому не можуть прийматись до уваги.

В зва»язку з цим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відсутність нововиявлених обставин,

За таких обставин що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.