КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1221/17
Провадження № 2/534/44/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2018 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого суддіКрикливого В.В.
з участю:секретаря позивачки представника позивачаОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
представника третьої особиМалохатько М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із його ухиленням від виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання дитини. Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають спільну доньку ОСОБА_7, після народження якої разом сторони не проживали. Донька проживає з позивачем, а відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, з донькою не спілкується, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дитини, аліменти не сплачує.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. Додатково позивач зазначила, що відповідач тривалий час не спілкується з донькою, не цікавиться її життям не приділяє уваги. Фактично дитина не пам'ятає батька, хоча усвідомлює існування останнього. Відповідач тривалий час проживає за кордоном, бажання побачити доньку та поспілкуватись з нею не виявляв.
Будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження не скористався.
Представник органу опіки та піклування Малохатько М.В. пояснила, що надати висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_6 батьківських прав орган опіки та піклування не має можливості, оскільки не з'ясована думка самого відповідача та думка дитини.
Під час судових дебатів Малохатько М.В. просила позов задовольнити, посилаючись на інтереси малолітньої ОСОБА_7, думка якої була з'ясована в ході розгляду справи.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, які з'явились до суду, з'ясувавши думку дитини та дослідивши приєднані письмові докази, судом встановлено наступне.
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Після укладення шлюбу з ОСОБА_9, ОСОБА_8 прийняла прізвище чоловіка, актовий запис про одруження №164 складений 29.06.2013 року відділом ДРАЦС РС Комсомольського МУЮ.
За наданою ОСББ № 9 довідкою (а.с.3) місце проживання малолітньої ОСОБА_7 зареєстровано разом із позивачем у місті Горішні Плавні.
Згідно з висновком органу опіки та піклування від 20.10.2017 року, встановити доцільність чи недоцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є неможливо, оскільки органом опіки та піклування не з'ясовано думку дитини стосовно особистої прихильності до батьків, її ставлення до позбавлення батька батьківських прав, а також відсутність інформації, яка б доводила свідоме ухилення відповідача від виконання покладених на нього батьківських обов'язків.
Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім'ї.
За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Так, у відповідності до ст.ст.150,151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) первинний і головний обов'язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов'язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе.
Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно із частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини тощо.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними висновками.
Проте, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_6 свідомо самоусунувся від виконання свого обов'язку по вихованню та забезпеченню належного розвитку відносно своєї доньки.
Згідно з довідкою виданою ДНЗ «Попелюшка», батько ОСОБА_7, участі у вихованні дитини не приймає, дитячий навчальний заклад не відвідує, з вихователями не спілкується, участі в батьківських зборах не бере, витрати пов'язані із харчуванням дитини в закладі не несе (а.с.7).
Згідно з інформацією наданою Спеціалізованою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу ім.Л.І.Бугаєвської від 02.10.2017 року, яку відвідує ОСОБА_7 з 01.07.2017 року, батько ОСОБА_7 навчальний заклад не відвідує, з вчителем не спілкується, участі у батьківських зборах не бере.
За повідомленням Управління охорони здоров'я Горішньоплавнівської міської ради, малолітня ОСОБА_7 спостерігається лікарем-педіатром за адресою: АДРЕСА_3. За медичною допомогою в разі захворювання дитини завжди звертається мати ОСОБА_3
Згідно із ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу.
Під час з'ясування в судовому засіданні думки дитини судом встановлено, що ОСОБА_7 бажає проживати разом із матір'ю. Дівчинка усвідомлює існування біологічного батька та розуміє, що останній не приділяє їй уваги та не спілкується з нею.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (пункт 49 рішення ЄСПЛ).
Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Аналізуючи викладене, суд зауважує, що, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.
Також, при вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім'ї та людей, з якими він перебуває у родинному зв'язку.
Виходячи із наведених доказів та встановлених судом обставин справи, керуючись п.2 ч.1 ст.164, ст.150 СК України, роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3, та застосовуючи правнику Європейського суду, суд дійшов висновку, що відповідач у період становлення особистості дитини, свідомо нехтує своїми обов'язками по відношенню до виховання та утримання доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 27.09.2017 року, позивачем створені належні житлово-побутові умови для проживання, виховання і повноцінного розвитку малолітньої дитини.
На підставі викладеного, виходячи з інтересів дитини та керуючись ст.ст. 150,164 СК України, ст.ст. 258, 263-265, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 640,00 грн. судового збору.
Копію рішення суду направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану для відому.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1;
Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса: АДРЕСА_2;
Третя особа:Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, адреса: Полтавська область, місто Горішні Плавні, вулиця Миру, 24.

СуддяпідписВ.В. Крикливий

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий