Справа № 599/1579/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. при секретарі Біловус С.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що являється власником житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, який належить їй на праві приватної власності. Із її дозволу, як власника, у даному будинку прописані правнуки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, законним представником яких є відповідач по справі ОСОБА_5 (їх мати). 07.02.2013 року рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8. Дітей залишено на вихованні ОСОБА_5 Фактично з дня розірвання шлюбу діти проживають із матір'ю - відповідачкою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, у будинку, власником якого є відповідачка по справі. Оскільки неповнолітні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживають за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік, та, враховуючи, що даний факт створює перешкоди позивачці в отриманні державної субсидії, тому позивач просить суд визнати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірними спорудами, що в АДРЕСА_1

Представник позивача позов підтримав, наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача позов заперечив просить суд у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житлом відмовити, так як це суперечить інтересам неповнолітніх дітей.

Відповідач надала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги заперечує, та не визнає обставини зазначені в позовній заяві, зокрема, не визнає факт відсутності дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на протязі року в помешканні їх прабабусі за адресою їх реєстрації АДРЕСА_1; так як там проживає батько дітей - ОСОБА_8 і вони відвідують і проживають у батька і прабабусі на час канікул чи святкових і вихідних днів.

Не визнає доведеним факт відсутності дітей в АДРЕСА_1 довідкою №192 від 17.07.18р. Озерянської сільської ради якою стверджується фактичне проживання дітей за адресою: АДРЕСА_2. Вказана довідка, не доводить факт не проживання дітей в с. Малашівці на протязі року. Позивач, як власник помешкання, отримувала упродовж кількох років субсидії від держави за спожитий газ та інші послуги і при поданні даних у відповідні установи для проведення розрахунку розміру субсидій, вказувала дітей, як проживаючих у АДРЕСА_1. Ця обставина спростовує твердження позивачів про відсутність дітей.

Крім цього, на території Малашовецької сільської ради розташоване сміттєзвалище та внаслідок погіршення екологічної ситуації в результаті використання сміттєзвалища, прийнято рішення про виплату грошової компенсації, дітям, які проживають в с. Малашівці. Такі кошти виділяються на малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 На протязі тривалого часу, виділенні на оздоровлення дітей кошти, отримав їх батько - ОСОБА_8 У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житлом відмовити повністю.

Позивачем та її представником подано відповідь на відзив в якій зазначено, що у житловому будинку по АДРЕСА_1, Зборівського району Тернопільської області, зареєстровані правнуки позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які фактично проживають із своєю матір'ю ОСОБА_5 по АДРЕСА_2, будинок належить відповідачу на праві власності. Окрім цього, ОСОБА_6 навчається в Озерянській ЗОШ І-ІІІ ступенів із 01.09.2012 року, ОСОБА_7 навчається в цій же школі з 01.09.2014 року. У відзиві на позовну заяву наводять дані про випадки тимчасового відвідування правнуками своєї бабусі та батька, однак доказів підтвердження не подано. Навпаки, діти упродовж останніх років жодного разу не проживали у згаданому житлі, що можуть підтвердити свідки. У будинку відсутні їх речі, а також речі, необхідні для їх проживання; щодо решти заперечень та тверджень щодо отримання позивачем субсидій або ж іншого виду допомоги не входить до предмету даного спору. Позивач вважає, що правнуки втратили право на користування житлом.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи.

Позивачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, Зборівського району Тернопільської області на підставі свідоцтва про спадщину за законом, виданого 21.07.2002 року Зборівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером І-1461, що підтверджується реєстраційним посвідченням Зборівського районного бюро технічної інвентаризації від 18 серпня 2002 року.

У даному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, законним представником яких є мати ОСОБА_5.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області №595/118/13-ц від 07.02.2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8. Дітей, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 народження та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9 народження залишено на вихованні ОСОБА_5

Після розірвання шлюбу діти проживають з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2. Згідно даних Управління міграційної служби батько неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 в Тернопільській області не зареєстрований.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що проживає у житловому будинку, що в АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_11, його бабусі, за якою він здійснює догляд. У даному будинку зареєстровані його неповнолітні діти ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, які останній раз відвідували його та прабабусю під час Зелених свят в червні 2017 року. В житловому будинку є особисті речі дітей. Компенсаційні виплати на дітей він отримував та перераховував їх матері - відповідачці по справі. Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_12.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації, заперечила щодо визнання неповнолітніх ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування житлом, що в АДРЕСА_1 так як це суперечить їх інтересам.

Згідно із положеннями статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною четвертою статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ст.ст.8,18 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, кожній дитині гарантується право на рівень життя, необхідній для фізичного, розумового, духовного, морального в соціального розвитку дитини.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що неповнолітні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживають у житловому будинку в АДРЕСА_1, Зборівського району Тернопільської області, з поважних причин, якими є розірвання шлюбу між їх батьками і визначення їх місця проживання разом з матір'ю. В будинку є особисті речі дітей, що свідчить про бажання дітей проживати та спілкуватися з батьком.

Враховуючи їх неповнолітній вік, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не можуть самостійно обирати місце проживання, тому факт їх не проживання у житловому будинку в АДРЕСА_1, Зборівського району Тернопільської області обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення їх права користування житлом належним ОСОБА_4, в якому проживає їх батько ОСОБА_8

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації про визнання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Зборівського району, Тернопільської області, у зв'язку з тим, що на думку суду, визнання дітей такими, що втратили право користування житлом порушує їх право на житло, що є неприпустимим.

Керуючись ст.ст. 29,405 Цивільного кодексу України, ст.9, 156 Житлового кодексу України, ст.ст.12, 81, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації про визнання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Зборівського району, Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Зборівський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2018 року.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Cуддя Зборівського

районного суду В. Г. Чорна