ЄУН № 389/2744/17
Провадження № 2/389/1050/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам'янка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Вказала, що з червня 2007 року проживає у будинку, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Знамянський район, село Дмитрівка, вулиця Кільцева,87. У вказаному будинку вона поселилася, так як працює поряд у Фермерському господарстві. Нещодавно, у Знамянському міжміському комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» та у Дмитрівській сільській раді довідалася, що будинок належав ОСОБА_3, яка зі слів працівників Дмитрівської сільської ради померла. У будинку вона знайшла копію договору купівлі продажу домоволодіння №1106 від 07 квітня 1961 року, в якому вказано, що громадянин ОСОБА_4 продав вказаний будинок ОСОБА_5 Спадкоємців на вищевказаний будинок немає і до Знамянської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття у спадок цього будинку ніхто не звертався.

Проживаючи у вказаному будинку понад десяти років, вона сплачувала комунальні послуги, робила капітальний та локальний ремонт будинку та подвіря. Так як ніяких відомостей про власників даного житлового будинку не надходило, згодом вирішила узаконити право власності на нього. З цього приводу зверталася до Знамянського міжміського комунального підприємства ««Бюро технічної інвентаризації» з приводу оформлення правовстановлюючих документів на будинок, однак їй там повідомили, що будинок не зареєстрований.

За таких обставин вважає, що оскільки добросовісно та відкрито заволоділа чужим майном і безперервно володіє ним протягом десяти років, то набула на нього право власності за набувальною давністю. Таким чином просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вулиці Кільцева, в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, за №87, за набувальною давністю.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що в дійсності в будинку, на який наразі просить визнати за нею право власності за набувальною давністю, з червня 2007 року проживала як квартиронаймач за домовленістю та зі згоди власника будинку ОСОБА_3 Проживала у будинку разом з останньою, доглядала її та сплачувала комунальні послуги. Після смерті ОСОБА_3 домовилася з її дочкою ОСОБА_2 про продаж їй цього будинку, про що було складено відповідну розписку. З тих пір домоволодінням користується повноправно.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала, вказала, що претензій до ОСОБА_1 не має.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши Інвентарну справу №3810 на будинок №87, розташований по вулиці Кільцева в селі Дмитрівка, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За даними паспорта позивач ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради від 18 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 з червня 2007 року проживала без реєстрації та облікування, як квартиронаймач, за адресою: вулиця Кільцева,87 село Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, а з 20 вересня 2011 року по даний час відповідно до погосподарського обліку обліковується та проживає без реєстрації за вказаною адресою. Даний будинок ОСОБА_1 придбала без нотаріального оформлення (по розписці) 20 вересня 2011 року (а.с. 6).

Наявна в матеріалах справи копія договору купівлі - продажу свідчить про те, що 07 квітня 1961 року житловий будинок по вулиці Кільцева в селі Дмитрівка за №87 у ОСОБА_4 купив ОСОБА_5 Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований за реєстром №1106 (а.с.7-8).

У довідці Знамянського міжміського комунального підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» від 16 липня 2017 року зазначено, що житловий будинок з господарсько побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: село Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, вулиця Кільцева, 87, станом на 01 січня 2013 року і на даний час по БТІ не зареєстрований (технічна документація відсутня). Відповідно до записів погосподарської книги Дмитрівської сільської ради, затвердженій рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 18 квітня 1988 року №37 вказане нерухоме майно належить ОСОБА_3 (а.с. 9).

Як свідчить довідка Дмитрівської сільської ради від 01 грудня 2017 року, колишніми господарями житлового будинку по вулиці Кільцева,87 в селі Дмитрівка були ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.28).

ОСОБА_5, помер 09 грудня 1979 року в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області (а.с.26,27), а ОСОБА_3 померла 16 вересня 2011 року також в селі Дмитрівка (а.с. 24,25).

Відповідно до довідок Дмитрівської сільської ради від 22 січня 2018 року та від 31січня 2018 року, на день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована разом з дочкою ОСОБА_2 по вулиці Шкільна, 10 в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги розпорядилася майном матері, а саме будинок №87, що по вулиці Кільцева в селі Дмитрівка продала ОСОБА_1 З червня 2007 року по теперішній час будинком користується ОСОБА_1 При цьому, з 2006 року по теперішній час відповідно до погосподарського обліку сільської ради, будинок обліковується за ОСОБА_3 (а.с.70,73,74).

З матеріалів спадкової справи №3/2012, заведеної після смерті ОСОБА_3, вбачається, що з заявою про прийняття її спадщини звернулася ОСОБА_2 та вказала, що на день смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого по вулиці Кільцева. 87 в селі Дмитрівка. Свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок остання не отримувала. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право власності на будинок нотаріусом не виносилася (а.с. 80-86).

Також до матеріалів справи долучено розписку, датовану 20 вересня 2011 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 15000 грн. за проданий будинок розташований по вулиці Кільцева, 87 в селі Дмитрівка Знамянського району. До ОСОБА_1 претензій не має і в подальшому мати не буде. Крім цього, у цій же розписці ОСОБА_1 вказала, що віддала кошти в сумі 15000 грн. за придбаний нею будинок за адресою: село Дмитрівка, свулиця Кільцева, 87 - ОСОБА_2, яка є спадкоємицею цього будинку (а.с.56).

На вказаний житловий будинок за замовленням ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт. (а.с.10-12).

Положеннями ст.41 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, та ст.321 ЦК України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено.

Норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Виходячи з положень ст.344 ЦК України застосування набувальної давності передбачає відсутність підстави для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Елементи набувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343 ЦК України, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно, знахідку, бездоглядну домашню тварину чи скарб. Але положення статті 344 ЦК в таких випадках не застосовуються.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

В судовому засіданні з пояснень позивача, досліджених доказів та предмету позову судом встановлено, що позивач з червня 2007 року проживала в будинку №87, що по вулиці Кільцева в селі Дмитрівка, зі згоди його власника ОСОБА_3, яка померла 16 вересня 2011 року. У подальшому вказаний будинок позивач придбала за розпискою у дочки ОСОБА_3 ОСОБА_2, яка прийнявши у встановленому законом порядку спадщину матері, своїх спадкових прав на неї не оформила.

З огляду на встановлені судом обставини мова про добросовісність заволодіння чужим майном і про безтитульність цього майна та правовідносин, повязаних з ним, іти не може. Посилання позивача на проживання в спірному будинку зі згоди його власника та на розписку про його купівлю-продаж у спадкоємця власника, як доказ добросовісного заволодіння цим майном, не може бути належною підставою для визнання права власності за правилами ст. 344 ЦК України.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту права цивільного шляхом визнання права власності за набувальною давністю є помилковим, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд не бере до уваги визнання позову відповідачем виходячи з положень ст. 263 ЦПК України, за якою рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, враховуючи, що в даному випадку визнання позову суперечить закону.

Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати, суд залишає по фактично понесеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 83, 89, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Дата складення повного судового рішення 16 березня 2018 року.

Суддя Г.В. Берднікова