Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 213/2186/16-ц

провадження № 61-81св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект»,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Соловйової Л. Я. від 25 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П., від 21 листопада 2017 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» (далі - ДП «ДПІ «Кривбаспроект»), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що 10 серпня 2008 року під час виконання трудових обов'язків чергового слюсаря з ремонту устаткування внаслідок неконтрольованого висипу рудної маси з гнучкого параболічного бункера був смертельно травмований на ПАТ «Південний ГЗК» його батько ОСОБА_7 Відповідно до акта від 25 серпня 2008 року № 6 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та акта від 04 вересня 2008 року форми Н-5 спеціального розслідування групового нещасного випадку особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, були визнані, в тому числі працівники ДП «ДПІ «Кривбаспроект»: ОСОБА_6 та ОСОБА_5

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду, пов'язану з втратою близької людини, у розмірі 220 000 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «ДПІ «Кривбаспроект» на користь ОСОБА_3 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що існують підстави передбачені статтями 1167, 1168, 1172 ЦК України для відшкодування моральної шкоди позивачу у зв'язку зі смертю його батька.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада

2017 року рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року в частині розміру моральної шкоди змінено, збільшено цей розмір з 20 000 грн до 40 000 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції не враховано обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_7 та відсутність його вини у спричиненні нещасного випадку на виробництві, характер моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок загибелі батька, який будучи неповнолітнім залишився без батьківського піклування, тяжкість негативних наслідків для позивача у зв'язку зі смертю рідної людини, а тому збільшив розмір стягнутої моральної шкоди.

У грудні 2017 року ДП «ДПІ «Кривбаспроект» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що ДП «ДПІ «Кривбаспроект»не є належним відповідачем по справі, оскільки ОСОБА_7 не був працівником ДП «ДПІ «Кривбаспроект» та не перебував з ним у трудових відносинах.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_7, який працював слюсарем з ремонту обладнання на ВАТ «Південний ГЗК».

Відповідно до акта від 25 серпня 2008 року № 6 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, на підприємстві ВАТ «Південний ГЗК» та акта від 04 вересня 2008 року форми Н-5 спеціального розслідування групового нещасного випадку особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, 10 серпня 2008 року стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_7 помер.

Частиною другою статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімґєю.

Разом з тим, частково задовольняючи позов, суди, встановивши, що позивачу у зв'язку зі смертю його батька було завдано моральну шкоду, не перевірили та не надали належної оцінки посиланням відповідача на те, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки ОСОБА_7 не був працівником ДП «ДПІ «Кривбаспроект», а також не врахували, що ОСОБА_7перебував у трудових відносинах з ПАТ «Південний ГЗК», а тому відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Відповідно до статті 33 ЦПК України (чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Проте, на порушення вимог частини 4 статті 10 ЦПК України (чинній на час розгляду справи) суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, всупереч статті 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі у справі ПАТ «Південний ГЗК»як співвідповідача, а тому дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції на стадії розгляду справи позбавлений права залучити до участі у справі сторону, зокрема співвідповідача, внаслідок чого ухвалив рішення на підставі заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлено, а тому судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 389, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило