Справа № 161/3714/18
Провадження № 4-с/161/51/18
У Х В А Л А

19 березня 2018 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця. Просить суд визнати незаконними дії державного виконавця щодо відмови в знятті арешту з майна ОСОБА_1 та зобовязати перший відділ державної виконавчого служби зняти арешт з майна ОСОБА_1

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК України, та містити відомості , зазначені в пунктах 3, 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ознайомившись із зазначеною скаргою встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України з наступних підстав.

У порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, скарга не містить ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В скарзі не викладено обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що арешт на майно боржника ОСОБА_1 було накладено 24.06.2015 року у виконавчому провадженні № 74223286, однак, до матеріалів справи копії даної постанови не додано, натомість подано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 09.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47223286. З поданої скарги не вбачається, в чому полягає неправомірність винесення постанови про накладення арешту на майно у виконавчому провадженні № 74223286, не зазначено, які норми закону порушено державним виконавцем при винесенні даної постанови, підстави для її скасування. А тому заявнику слід конкретизувати свої вимоги.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, даний перелік є вичерпним. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу і строку їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без рух

А тому, суд вважає за необхідне залишити дану скаргу без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 447 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом 10-ти днів з дня отримання ним копії ухвали.

У випадку не усунення недоліків у зазначений судом строк скарга буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська