АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року

м. Харків

Справа № 638/16691/16-ц

Провадження № 22-ц/790/1648/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Овсяннікова А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу № 638/16691/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальних та моральних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року, ухвалене суддею Хайкіним В.М., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальних та моральних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначають, що 07 квітня 2016 року відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в районі будинку №7 по проспекту Науки у м. Харкові під час обгону автомобіля, який рухався на зелений сигнал світлофору, не дотримався безпечного інтервалу, а також перед початком обгону не переконався, що після закінчення обгону не створить перешкоду транспортному засобу, який він обганяє, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. ОСОБА_3 відмовився у добровільному порядку відшкодувати завдану внаслідок зіткнення шкоду, зазначивши, що на автомобіль «Cetroen DS3» відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ремонтної калькуляції №815 та висновку №053//16 експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 208» складає 20140,03грн., втрата товарної вартості автомобіля складає 9210,72грн. На експертні послуги витрачено 950грн. Проведено дефектування автомобіля, повірка розвалу-сходження автомобіля, за що сплачено 459 грн. Вважають, що матеріальна шкода, яка включає в себе витрати на відновлення первинного стану автомобіля «Peugeot 208» повинна бути стягнута з винної особи на користь особи, що їх понесла - ОСОБА_1 Окрім того, ОСОБА_5, яка керувала автомобілем, була вимушена виходити з машини, перелізаючи через пасажирське сидіння, що спричиняло багато незручностей та болі, такі маніпуляції призвели до запалення на кістці. Після томографічного обстеження у неї виявлено кістковий екзостоз з наявністю рідини і набряком м'яза стегна. Була проведена операція по видаленню кістково-хрящового новоутворення. Вона зазнала моральних страждань, які оцінює у 3000грн.

Автомобіль «Cetroen DS3» є власністю ОСОБА_4 Під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля перебував ОСОБА_3, який мав посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, а тому саме він повинен нести відповідальність за завдання шкоди.

Просять суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 29809,75грн. та вартість проведених експертних досліджень у сумі 950грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 3000грн.; вирішити питання про судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29809,75грн.; вартість експертного дослідження у розмірі 950грн. та судовий збір у розмірі 551,20грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20грн.

Рішення мотивовано тим, що між винними діями ОСОБА_3 та заподіянням шкоди автомобілю «Peugeot 208» під керування ОСОБА_5 існує прямий причинно-наслідковий зв'язок і така шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Потерпілі вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоду, а тому позивачами правомірно заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ані з матеріалів справи, ані з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що ушкодження, на котре посилається ОСОБА_2 отримано нею внаслідок ДТП. Не доведено причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та таким ушкодження здоров'я, оскільки вихід з автомобіля через пасажирське сидіння не може бути причиною запалення кістки.

Матеріали справи не містять доказів того, що він на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, а отже має відповідати за завдану шкоду.

Висновок експертного автотоварознавчого дослідження є недопустимим доказом та не може братися до уваги, оскільки автомобіль станом на дату дослідження вже було відремонтовано.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи визначений в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме відповідач повинен відшкодувати шкоду, яка спричинена з його вини.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 07 квітня 2016 року в районі будинку №7 проспекту Науки у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів, а саме автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який належить на праві власності ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5, власником якої є ОСОБА_1

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4, 5 ст.82 ЦПК України)

Оскільки є постанова суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили, ним не оскаржена і судом не скасована, то посилання ОСОБА_3, що його вина у керуванні автомобілем не доказана - безпідставні.

При зіткненні автомобіль марки «Peugeot 208», що належить ОСОБА_1, отримав механічні ушкодження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №053/1/16 від 10 жовтня 2016 року вартість матеріального збитку станом на 07 квітня 2016 року складає 29350,75грн. (а.с.47-52).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №22 вартість експертного дослідження становить 950грн. (а.с.64).

Як вбачається із акту виконаних робіт №ПЖ60001682 від 27 травня 2016 року, для відновлення первинного стану автомобіля марки «Peugeot 208» проведено дефектування автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, повірка розвалу-сходження автомобіля, за що сплачено 459 грн. (а.с.65).

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду, що відшкодовувати шкоду повинен ОСОБА_3, який керував транспортним засобом в момент ДТП, має посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником.

Посилання ОСОБА_3, що в матеріалах справи відсутні докази, що він керував автомобілем марки «Cetroen DS3» без відповідних документів є безпідставні та спростовуються, крім вище вказаного, копією зворотного боку схеми ДТП, в якій містяться відповідні відомості з цього приводу та зазначено про відсутність у водія полісу загальнообов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про що винесено постанову (а.с.79), а також ксерокопією протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.91).

Доводи ОСОБА_3, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження є неналежним доказом, оскільки на момент його проведення 10 жовтня 2016 року автомобіль «Peugeot 208» було відремонтовано, про що свідчить акт виконаних робіт від 27 травня 2016 року щодо дефектування автомобіля після ДТП та повірка розвалу-сходження автомобіля, колегією суддів не приймаються.

Дефектування автомобіля після ДТП та повірка розвалу-сходження автомобіля проводиться з метою виявлення отриманих пошкоджень автомобілем, в т.ч. встановлення пошкоджень колісної бази та кермового управління.

Будь-яких доказів на спростування визначеного експертним дослідження суми відшкодування шкоди відповідачем не надано.

Разом з тим, підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 3000грн., у суду не було.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001р. №5) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що в наслідок ДТП вона вимушена була виходити з автомобіля через пасажирське сидіння, що спричиняло їй багато незручностей та болі, що призвело до запалення на кістці. У травні 2016 року в неї виявлений кістковий екзостоз з наявністю перефікальної рідини і набряком прилеглих відділів медіального широкого м'яза стегна, а 16 липня 2016 року проведена операція по видаленню кістково-хрящового новоутворення.

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного (абмулаторного) хворого травматологічного відділення ОСОБА_2 перебувала у стаціонарі з 05 липня 2016 року по 18 липня 2016 року. Поступила у травматологічне відділення для оперативного лікування у плановому порядку; зазначено зі слів ОСОБА_2, що вона вважає себе хворою на протязі 2-х місяців.

Доказів, що операція проведена за наслідками травми отриманої нею в результаті ДТП, яке сталося 07 квітня 2016 року не надано та матеріали справи не містять. Не доведено причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та таким ушкодженням здоров'я.

Магнітно-резонансна томографія, ну яку посилається позивачка, проведена 12 травня 2016 року, тобто більш ніж через місяць після ДТП, а на амбулаторне лікування поступила через майже через три місяці - 05 липня 2016 року.

За таких обставин позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні цих вимог.

Згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року у частині стягнення 3000грн. моральної шкоди та 551,20грн. судового збору, стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000грн. та 551,20грн. судового збору - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_5) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2, серія та номер паспорту НОМЕР_6) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 826,80грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 30 березня 2018 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді І.П. Коваленко

І.С. Сащенко