ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/264/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/15521/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2018 року (суддя Карплюк О.І.) про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке» до ОСОБА_4, треті особи: Державне підприємство «Хмельницьке», Колективне сільськогосподарське підприємство «Ліктрави», ОСОБА_5, Лісовогринівецька сільська рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ТОВ «Хмельницьке» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ДП «Хмельницьке», КСП «Ліктрави», ОСОБА_5, Лісовогринівецька сільська рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2018 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке» до ОСОБА_4, треті особи: Державне підприємство «Хмельницьке», Колективне сільськогосподарське підприємство «Ліктрави», ОСОБА_5, Лісовогринівецька сільська рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Хмельницьке» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану вище ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що предметом судового спору є витребування майна з чужого незаконного володіння у фізичної особи, яка набула майно за цивільно-правовим договором, а саме: договором дарування. Зазначає, що товариство звертається до суду за захистом порушеного права з віндикаційним позовом за нормами ЦК України, а тому розгляд таких справ повинен здійснюватись в порядку цивільного судочинства. На думку апелянта, суд не з'ясував всіх обставин справи, що мають процесуальне значення при вирішенні питання щодо предметної підсудності спору, не визначився з суб'єктним складом та характером спірних правовідносин, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Хмельницьке» Шкроба ВП., представник третьої особи КСП «Ліктрави» Жирик Я.І. підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_8 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, та спірне майно використовується ним при здійсненні відповідної господарської діяльності, а тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність) (чч. 1 та 2 ст. 3 ГК України).

За змістом зазначених норм, при вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у ст. 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних правовідносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Звертаючись до суду за захистом своїх прав, ТОВ «Хмельницьке» просило витребувати у відповідача ОСОБА_4, та передати позивачу належні йому на праві власності нежитлові приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договорів дарування нежитлових приміщень від 10 липня 2015 року є власником прохідної, загальною площею 20,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1; складу, загальною площею 683,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2; складу, загальною площею 278,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3, та складу, загальною площею 752,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_4 (а.с. 119-126 т. 1).

Заявляючи клопотання про закриття провадження у справі, відповідач ОСОБА_4 зазначав, що він є суб'єктом підприємницької діяльності з 2010 року та нерухоме майно набуто ним в рамках здійснення підприємницької господарської діяльності за господарськими договорами (а.с. 127-128, 229-230 т. 1).

Разом з тим, відповідач, відповідно до вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України, не надав суду доказів щодо використання ним спірних нежитлових приміщень у підприємницькій господарській діяльності, та здійснення ним як фізичною особою-підприємцем саме у цьому нежитловому приміщенні діяльності, спрямованої на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що відповідач, як фізична особа, а не суб'єкт господарювання, придбав об'єкти нерухомості, що не пов'язано з його реєстрацією як підприємця. А наявність такого статусу не може свідчити про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема, і щодо набуття у власність нежитлових приміщень.

Однак на вказані вище норми процесуального права суд першої інстанції не звернув уваги, та передчасно постановив ухвалу про закриття провадження в справі з підстав того, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв'язку із порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке» задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2018 року скасувати, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке» до ОСОБА_4, треті особи: Державне підприємство «Хмельницьке», Колективне сільськогосподарське підприємство «Ліктрави», ОСОБА_5, Лісовогринівецька сільська рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригінало м: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І. Провадження № 22-ц/4820/264/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № ухвала