У Х В А Л А

29 березня 2018 року

м. Київ

справа № 496/415/14-ц

провадження № 61 - 321 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення БА суду Одеської області від 05 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, Державної реєстраційної служби України, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 січня 2017 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків, зокрема, необхідно було подати заяву про поновлення пропущеного строку.

У підпункті 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом Одеської області постановлено ухвалу 05 лютого 2015 року, тому останній день строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду припадав на 25 лютого 2015 року, а касаційну скаргу подано 16 грудня 2017 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявник послався на те, що копію оскаржуваного рішення апеляційний суд йому не направив, у зв'язку з чим ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року позивачу надіслано судом першої інстанції лише 24 листопада 2017 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

Разом з тим, жодного доказу про порушення апеляційним судом вимог частини третьої статті 222 ЦПК України (у редакції чинній на час проголошення рішення апеляційним судом) ПАТ «Дельта Банк» не надав.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі апеляційного суду зазначено, що справу розглянуто за апеляційною скаргою ТОВ «Про Консальтінг», яке діяло в інтересах ПАТ «Дельта Банк», тобто заявнику було відомо про розгляд справи, однак жодних поважних причин, що перешкоджали йому більше двох років отримати інформацію щодо результатів розгляду цієї справи позивач не зазначив та не надав належних і допустимих доказів на їх підтвердження.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року)».

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що касаційну скаргу подано більше ніж через два роки після закінчення строку на касаційне оскарження, а зазначені заявником причини пропуску строку свідчать про його бездіяльність і не зумовлені особливими і непереборними обставинами, вказані ПАТ «Дельта Банк» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, а тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2015 рокунеобхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, Державної реєстраційної служби України, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник