Справа № 456/2791/17
Провадження № 2/456/363/2018
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

з участю секретаря Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до відповідачів з позовом та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.Стрийська,19 в с. Любинці Стрийського району Львівської області, загальною площею 76,4 кв. м, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 23.08.2012 року.

В обґрунтування позову покликалась на те, що за життя, спадкодавець - ОСОБА_4 склала заповіт, згідно з яким заповіла їй все своє майно. До складу спадщини входить житловий будинок №19, розташований по вул. Стрийській в с Любинці Стрийського району Львівської області; земельна ділянка площею 0,2500 га, надана для обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, та земельна ділянка площею 0,0183 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Любинці Стрийського району Львівської області.

Відповідачі, які є рідними братами позивачки та синами померлої ОСОБА_4, будучи неповнолітніми на час відкриття спадщини мали право на обов?язкову частку в спадщині. Однак, досягнувши повноліття, відмовились від такої.

15.10.2012р. вона звернулась до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та таке свідоцтво їй було видано на земельні ділянки. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями було відмовлено у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на такий. Тому позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою від 13.09.2017р. було відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 14.11.2017р.

Ухвалою суду від 14.11.2017р. розгляд справи відкладений на 06.02.2018р. за заявою представника позивача адвоката ОСОБА_5

Позивач та її представник ОСОБА_5 у судове засідання не зявились. Останній подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з розясненнями, які надані у Листі ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13, «окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати:

1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда);

2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку;

3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку;

4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм;

5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах».

В постанові від 05 лютого 2018 року в справі № 127/26508/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду прийшов до висновку про те, що «діючим та той час законодавством (на час введення спірної будівлі в експлуатацію), зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, прямо не вказувався момент виникнення права власності на нерухоме майно.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження 1-СГ №380674 від 11.09.2013р., виданого повторно, вбачається, що ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Зі свідоцтва про одруження від 11.09.2013р. виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Комар».

Відповідно до заповіту від 16.10.2006р., який був посвідчений у Любинцівській сільській раді Стрийського району Львівської області, ОСОБА_4 заповіла належний їй будинок №19 з приналежними до нього земельною ділянкою та господарськими будівлями, що розташовані на вул.Стрийській,19, в с. Любинці Стрийського району Львівської області, дочці - ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Любинцівською сільською радою Стрийського району Львівської області, серія І-СГ №296317 від 25.08.2012 р. ОСОБА_4 померла 25.08.2012р., про що зроблено актовий запис № 9.

ОСОБА_7 помер 06.07.1992р., що підтверджується свідоцтвом 1-СГ №339849 (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №2814 від 29.08.2017р. ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0183 га, яка розташована в с. Любинці Стрийського району Львівської області, цільове призначення такої - ведення особистого селянського господарства.

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2812 від 29.08.2017р. ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться по вул. Стрийська,19, в с. Любинці Стрийського району Львівської області, цільове призначення такої - обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка розташована під спірним будинком.

Із заяви №2721 від 23.08.2012р., засвідченої в нотаріальному порядку вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4

Згідно заяви від 23.08.2012р., засвідченої в нотаріальному порядку, ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4

Постановою від 30.08.2017р. №177/02-31 приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_9 відмовила вчиненні у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті ОСОБА_4 Причина відмови відсутність правовстановлюючого документу на такий.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований в с.Любинці Стрийського району, вул. Стрийська,19, що виготовлений 18.03.2013р. Стрийським МБТІ, вбачається, що такий має наступні характеристики: житловий будинок «А-1» загальною площею 76,4 кв.м, що складається з двох житлових кімнат житловою площею 34,4 кв.м. До нього належать підвал «а(п/д)», веранда «а», сходи «а1», літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Д», колодязь «к», ворота «№1», огорожа «№2», огорожа «№3», огорожа «№4». Рік спорудження 1960-1962р.р.

Витягом з погосподарської книги №311 від 05.09.2017р., що виданий Любинцівською сільською радою, підтверджено, що згідно запису по господарської книги №4 за 2011-2015р.р. стор. 7-10 номер об?єкта по господарського обліку №0183-1 в с. Любинці по ву. Стрийській, 19 головою двору була ОСОБА_4 За даною адресою була зареєстрована одна.

Отже, враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4; прийняла спадщину, оскільки в межах встановленого ст.1270 ЦК України строку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини; успадкувала після смерті матері частину належного останній майна дві земельні ділянки, одна з яких надана для обслуговування спірного житлового будинку; відсутність державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за спадкодавцем не ставить під сумнів те, що ОСОБА_4 дійсно була власником такого, оскільки до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнання права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації; інші особи, які б претендували на спірне майно, відмовились від своєї частки в спадковому майні, тому суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.1223, 1268, 1270 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 02.05.1947р. народження, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул.Стрийській,19 в с. Любинці Стрийського району Львівської області, що, згідно технічного паспорту, складеного Стрийським МБТІ 18.09.2013р., має такі характеристики: житловий будинок «А-1», який складається з двох житлових кімнат житловою площею 34,4 кв. м, підвалу «а(п/д)», веранди «а», сходів «а1»; літню кухню «Б», сарай «В», сарай «Г», убиральню «Д», колодязь «к», ворота «№1», огорожу «№2», огорожу «№3», огорожу «№4», в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 23.08.2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_10