Ухвала

05 травня 2018 року

місто Київ

справа № 304/94/17

провадження № 61-14435ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 16 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання, зокрема заявника зобов'язано додати докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також навести обставини, встановлені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки нею оскаржується рішення, ухвалене судом у малозначній справі.

У квітні 2018 року від заявника надійшла заява про усунення недоліків, у якій ОСОБА_1 надала докази отримання повного тексту рішення суду апеляційної інстанції 25 січня 2018 року.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї документів свідчить, що касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання заявником копії оскаржуваного судового рішення. З огляду на таке, суд на підставі частини другої статті 390 ЦПК України поновлює строк на касаційне оскарження.

На виконання вимог ухвали щодо наведення та обґрунтування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявник зазначає про суспільний інтерес до справи, оскільки подібні кредитні правовідносини є досить поширеними, а також, що справа для відповідача становить виняткове значення у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, оскільки вона є безробітною.

Верховним Судом під час оцінки зазначених обставин не знайшов достатніх підстав вважати їх такими, що мають виняткове значення у розумінні пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки такі аргументи свідчать про наявність обставин, що утруднюють виконання судового рішення. Таким чином наведені заявником обставини у розумінні процесуального закону не можуть бути оцінені судом як виняткові, зокрема з врахуванням того, що відповідно до статті 435 ЦПК України заявник вправі звернутися до суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду.

Заявником також не надано належного обґрунтування та відповідних їм доказів щодо наявності значного суспільного інтересу до справи, доводи у цій частині зводяться до констатації наявності такої обставини, що носить характер формальних міркувань.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Таким чином основних завданням касаційного розгляду цивільних справ Верховним Судом є забезпечення єдності судової практики, що виключає можливість забезпечення перегляду усіх судових рішень в порядку касаційного провадження.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Апеляційного суду Закарпатської області від 16 січня 2018 року прийнята у малозначній справі, а отже не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний суд додатково роз'яснює заявнику, що у відповідності до пункту третього частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у нього є право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 16 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 16 січня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний