Ухвала

7 березня 2018 року

м. Київ

справа № 755/7943/16-ц

провадження № 61-1674 зп 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В. вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

29 листопада 2017 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду України заяву про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року у вищевказаній справі, яка не відповідала вимогам статей 357, 358 ЦПК України 2004 року.

Зокрема, до заяви не додані копії судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій, про перегляд яких ставить питання заявник; у заяві не зазначено, які саме судові рішення суду касаційної інстанції є прикладами неоднакового застосування норм матеріального права і не додано їх копій, також не вказано, які саме норми права неоднаково застосовані судом касаційної інстанції в порівнянні із судовими рішеннями, які є предметом перегляду.

Ухвалою Верховного Суду України від 5 грудня 2017 року вищевказану заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк до 26 грудня 2017 року для усунення її недоліків.

Указаною ухвалою повідомлено заявника про те, що у разі невиконання вимог ухвали суду, заяву буде повернуто заявнику.

Копію ухвали направлено на адресу ОСОБА_1 яка зазначена в матеріалах заяви.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

12 січня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2018 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків заяви до 17 лютого 2018 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду України від 5 грудня 2017 року ОСОБА_1 надіслала заяву, в якій зазначила, що оскільки 15 грудня 2017 року вступив в законну силу Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції і такої підстави перегляду судових рішень, як неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло винесення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах не передбачено, то переглядати рішення з цієї підстави не потрібно.

До указаної заяви ОСОБА_1 долучила копії судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій, про перегляд яких ставить питання.

27 лютого 2018 року до Верховного Суду надійшла ще одна заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, в якій зазначено, що повністю вимоги ухвали Верховного Суду України від 5 грудня 2017 року вона виконати не може, оскільки не має спеціальних знань в галузі права, а також технічних можливостей знайти судові рішення.

Відповідно до статті 353 ЦПК України 2004 року Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року визначено, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За змістом цих положень розгляд питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України здійснюється на підставі заяви, яка відповідає вимогами статей 357, 358 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 359 ЦПК України 2004 року заява про перегляд судового рішення повертається заявнику, зокрема якщо заяву подано без додержання вимог статей 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Отже, оскільки заявник не виконала в повному обсязі вимоги ухвали Верховного Суду України від 5 грудня 2017 року, а саме: не зазначила у заяві, які саме судові рішення суду касаційної інстанції є прикладами неоднакового застосування норм матеріального права і не надала їх копій, також не вказала, які саме норми права неоднаково застосовані судом касаційної інстанції в порівнянні із судовими рішеннями, які є предметом перегляду, то заява ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 359 ЦПК України 2004 року,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак