Провадження № 2/161/738/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Загоровській І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Волинського управління Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", Товариства з обмеженою відповідальністю «СВТП-2001», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Волинського управління Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", Товариства з обмеженою відповідальністю «СВТП-2001», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свій позов мотивує тим, що 08.12.2016 року сталася ДТП, за участю застрахованого транспортного засобу МАЗ544008 д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_5 «САТП-2001», застрахованого за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ№9819484 та автомобіля НОМЕР_2, що належить позивачу.

Водій автомобіля Renault Magnum рухався по автодорозі Київ-Чоп о 16 год 40 хв 08.12.2016 року в напрямку м Житомир з Києва. Раптово з напівпричепу, їдучого поруч автомобіля МАЗ випав кусок льоду в результаті чого було пошкоджено сонцезахисний козирок та вітрове скло автомобіля позивача.

Позивач зазначає, що звернувся до страхової компанії з вимогою виплатити страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, страхова компанія листом від 23.02.2017 року відмовила у виплаті страхового відшкодування, мотивувавши це тим, що дана подія не відноситься до страхових випадків, оскільки обставини пригоди не дають відповідачу підстав вважати їх дорожньо-транспортною пригодою.

На підставі наведеного просив суд стягнути з СК «Перша» на його користь 35 295 грн страхового відшкодування внаслідок ДТП за участю забезпечених транспортних засобів.

Ухвалою суду від 03.10.2017 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5 «САТП-2001», та ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладеній в позовній заяві, позов просив задовольнити та стягнути суму шкоди, завданої внаслідок ДТП згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову в частині стягнення страхового відшкодування з страхової компанії відмовити в повному обсязі. Представник ОСОБА_5 «САТП-2001» на адресу суду надіслав відзив на позов, в якому вказав, що подія трапилась внаслідок непереборної сили. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Випадок, який стався 08.12.2016 року , не має ознак неправомірності дій водія ОСОБА_6, водієм не порушено жодних вимог правил дорожнього руху. На підставі наведеного просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 цього Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що 08.12.2016 року близько 16.40 год на 128 км а/д Київ-Чоп трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки МАЗ 544008 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та належного ОСОБА_3 автомобіля НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 33.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Учасниками даної ДТП 08.12.2016 року складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) (а.с.33) В даному повідомленні водій ОСОБА_4 вказав, що з виною згоден.

Судом встановлено, що європротокол складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль НОМЕР_4, належного ОСОБА_5 «САТП-2001», застрахований за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ№9819484 у ПрАТ «СК Перша».

23.02.2017 року ПрАТ «СК Перша» надіслало повідомлення ОСОБА_3 щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, відповідно до умов ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 12)

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1.ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закон) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 32.1. ст. 32 Закону страховик або МСТБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону».

Згідно висновку №8144 судової авто товарознавчої експертизи від 02.03.2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу RENAULT MAGNUM д.н.з. FC6225DN ОСОБА_3, внаслідок ДТП, яка сталася 08.12.2016 року складає 19 293, 80 грн. Відповідно до положень ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальним правилом згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Докази надаються сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі.

Оскільки відповідачем ОСОБА_5 «САТП-2001» не спростовано той факт, що заявлена подія являється ДТП та не доведено належними та допустими доказами, що щкоду було завдано внаслідок непереборної сили, врахувавши ту обставину, що ОСОБА_4 в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду з виною погодився, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_5 «САТП-2001» слід стягнути на користь позивача суму відшкодування в розмірі 19 293, 80 грн та судові витрати по справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача ОСОБА_5 «САТП-2001» підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,77,81,82, 141, 255, 263,264,265,268, 354, ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 172, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САТП-2001"в користь ОСОБА_3 19 293,80 (девятнадцять тисяч двісті девяносто три гривні вісімдесят копійок)відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "САТП-2001"в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_7