Дата документу 19.01.2018
ЄУ № 420/2067/17
Провадження №2/420/177/18
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження та призначення

справи до судового розгляду

19 січня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря Сіренко А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області про скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, третя особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить:

- скасувати рішення Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області від 22.09.2017 № 23/5 про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в межах населеного пункту, із земель комунальної власності житлової та громадської забудови, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Білолуцькій селищній раді за адресою: смт.Білолуцьк, вул. Гагаріна, 16;

- скасувати рішення Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області від 22.09.2017 № 23/6 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в межах населеного пункту, із земель комунальної власності житлової та громадської забудови, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Білолуцькій селищній раді за адресою: смт. Білолуцьк, вул. Гагаріна, 16;

- зобовязати Білолуцьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в межах населеного пункту, із земель комунальної власності житлової та громадської забудови, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Білолуцькій селищній раді за адресою: смт.Білолуцьк, вул. Гагаріна, 16, із врахуванням висновків суду та у відповідності до вимог законодавства.

В підготовче судове засідання позивач, представник позивача та представник відповідача не зявилися, надали заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.

Третя особа - ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про час і місце проведення підготовчого судового засідання до суду не зявилася, письмових пояснень не надала, про причини неявки суд не повідомила, заяви про проведення підготовчого судового засідання без її участі, також до суду не надала.

В ході підготовчого судового засідання спір у порядку, визначеному ст.197 ЦПК України не врегульовано.

Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів:

-інвентаризаційної справи на житловий будинок, розташований за адресою: смт. Білолуцьк, вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району Луганської області, яка знаходиться в Новопсковському РБТІ;

-рішення від 22.09.2017 року № 23/5 про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); протоколу двадцять третьої сесії сьомого скликання Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області від 22.09.2017 року; реєстру поіменного голосування двадцять третьої сесії сьомого скликання Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області від 22.09.2017 року, які знаходяться в Білолуцькій селищній раді Новопсковського району Луганської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом

Дане клопотання про витребування доказів подано до суду відповідно до вимог ч.2 ст.83, ч.2 ст.84 ЦПК України, та підлягає задоволенню для забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до ст. 19 КАС України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Постанови Пленуму від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції земельних спорів та визначення підсудності цивільних справ», рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. Так, відповідно до частини першої вказаної статті, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вказав Пленум ВССУ у п. 7 постанови від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції земельних спорів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК в редакції 2003 року розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року №1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок.

Аналогічне розяснення викладено у правовому висновку Верховного суду України у справі № 6-2510цс 15 від 16 грудня 2015 року в якому зазначено, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Також ВСУ у постанові від 31 січня 2017 року у справі №21-1237а16 зазначив, що спір про право на земельну ділянку, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права власності на землю, не може бути розглянуто у порядку адміністративного судочинства.

Зі змісту позову вбачається, що існує спір про право на земельну ділянку, що в свою чергу виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до ст.19 ЦПК України такий спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Та обставина, що відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить даний спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, зазначеного в якості відповідача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що у вказаних правовідносинах виник спір про право, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що сторонами надані всі наявні у них докази, заявлено клопотання про витребування доказів суд, виконавши вимоги ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду за участю сторін.

Керуючись ст.ст. 197, 200, 258-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у цивільній справі, відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області про скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, третя особа ОСОБА_2 до судового розгляду по суті на 09 лютого 2018 року на 10 год. 00 хв. у залі судових засідань № 2 Новопсковського районного суду Луганської області.

Про час та місце судового розгляду повідомити сторони.

Задовольнити клопотання представника позивача про витребування доказів.

Витребувати з Новопсковського РБТІ інвентаризаційну справу на житловий будинок, розташований за адресою: смт. Білолуцьк, вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району Луганської області.

Витребувати з Білолуцької селищної ради Новопсковського району рішення від 22.09.2017 року № 23/5 про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); протокол двадцять третьої сесії сьомого скликання Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області від 22.09.2017 року; реєстр поіменного голосування двадцять третьої сесії сьомого скликання Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області від 22.09.2017 року,

Витребувані докази необхідно направити на адресу Новопсковського районного суду Луганської області (вул. Українська, 28, смт. Новопсков Луганської області, 92303) в строк до 09 лютого 2018 року.

Роз'яснити особам, у яких знаходяться вищезазначені докази, що відповідно до ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої находиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати витребувані судом докази.

Копію ухвали направити Новопсковському РБТІ, Білолуцький селищній раді Новопсковського району.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: В.В. Пронька