СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м.Снігурівка

Справа № 485/119/18

Провадження № 2/485/259/18

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Семенаки А.Г.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40, ) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: 57303, АДРЕСА_1; адреса місця проживання: АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (АДРЕСА_3) про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

30 січня 2018 року Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31 грудня 2018 року о 19:50 в м.Снігурівка Миколаївської області по вул.Чайковського, 106, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 під час керування автомобілем марки ВАЗ 2109 скоєно дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було пошкоджено опору №8 повітряної лінії електропередач напругою 0,4 кВ фідеру №5 від ТП-12 до повної непридатності до експлуатації. 03 січня 2018 року підприємством позивача були проведені роботи по заміні укосу опори повітряної лінії електропередач №8 фідеру №5 ТП-12, вартість яких становить 6133,86 грн. Постановою слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області Паніч С.С. від 06 січня 2018 року кримінальне провадження №0000008 за ч. 1 ст.194-1 КК України закрито. При цьому, слідчим встановлено, що під час ДТП транспортним засобом керував водій ОСОБА_5 з дозволу власника транспортного засобу ОСОБА_3 й у його присутності. У момент події обидва відповідачі перебували у стані алкогольного сп'яніння.

Посилаючись на ст.ст.1166, 1187 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку в рахунок відшкодування шкоди 6133,86грн. та судові витрати у розмірі 1762,00грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю. Вважає, що вина обох відповідачів у заподіянні шкоди та їх солідарний обов'язок у її відшкодуванні повністю підтверджені постановою слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області Паніч С.С. від 06 січня 2018 року та поясненнями відповідачів. Факт пошкодження опори та суму збитків встановлено дефектним актом, складеним 02 січня 2018 року.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що автомобіль марки ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться в його постійному користуванні. 31 грудня 2017 року за скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобілем керував ОСОБА_5, якому він передав право керування, бо погано себе почував. Під час руху по вул.Чайковського на повороті біля міського кладовища ОСОБА_5 був осліплений світлом фар зустрічного автомобіля, одночасно дорогу перебігала собака. Не маючи достатнього досвіду водіння автомобілем ОСОБА_5 розгубився та щоб не наїхати на собаку ОСОБА_3 був вимушений вивернути кермо вправо, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на електроопору. Вказана опора була пошкоджена лише у вигляді надщерблення бетонного покриття, що не є перешкодою для її подальшої експлуатації й не потребувало повної заміни. Вважає необґрунтованою вимогу про покладення солідарного обов'язку з відшкодування шкоди та судових витрат на обох відповідачів. Просив у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію свого довірителя.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що позивач не обґрунтував свої вимоги; просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У п. п. 4,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Суд встановив, що 31 грудня 2017 року близько 19:40, ОСОБА_5, в порушення п.2.3 б) Правил дорожнього руху України, на перехресті вул.Веселковій (Піонерській)-вул.Чайковського в м.Снігурівка Миколаївської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2, належного ОСОБА_3, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, внаслідок чого здійснив наїзд на бетонну електричну опору.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди було внесені відомості до ЄРДР, постановою слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області Паніч С.С. від 06 січня 2018 року кримінальне провадження №0000008 від 03 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194-1 КК України, закрито за відсутності складу кримінального правопорушення (а.с.6).

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 23.03.2018 р.

Керований ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.36), але як було встановлено у ході досудового розслідування перебуває у володінні ОСОБА_3, який у свою чергу із своєї волі правомірно тимчасово передав його у володіння (керування) ОСОБА_5

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 правомірно володів на час ДТП транспортним засобом і його вину у вчиненні ДТП доведено, то саме він на підставі ст.ст. 1166, 1187 ЦК є відповідальним за заподіяну внаслідок ДТП шкоду. Докази того, що другий відповідач ОСОБА_3 є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду, або його обов'язок із відшкодування шкоди є солідарним, позивач суду не надав.

Розмір матеріальних збитків спричинених пошкодженням опори №8 повітряної лінії електропередач напругою 0,4 кВ фідеру №5 від ТП-12, підприємству позивача у розмірі 6 133,86 грн. підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за січень 2018 року (а.с.7), довідкою про договірну ціну на будівництво (відшкодування збитків, завданих Товариству дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок чого було пошкоджено опору №8 ф-5 ПЛ-0,4 кВ від ТП 10/0,4 кВ №12) на а.с.8, локальним кошторисом на будівельні роботи №4-1-1 на ремонт опори №8 ПЛ-0,4 кВ ТП №12 (а.с.9-11), дефектним актом на відшкодування збитків, завданих пошкодженням опори №8 ф-5 ПЛ-0,4 кВ ТП №12, затвердженим головним інженером ПАТ «Миколаївобленерго» Телещуком О.Р. 02 січня 2018 року (а.с.44), які відповідачем не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Доводи позивача про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини обох відповідачів не знайшли свого підтвердження дослідженими у справі доказами. Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_5, заявлений розмір збитків ним не спростовано, а тому наявні правові підстави для стягнення з нього матеріальної шкоди у повному обсязі.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у частині вимог до відповідача ОСОБА_5

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 76-78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

- позов Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування завданої матеріальної шкоди задовольнити частково;

- стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Слобідка Коростишівського району Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», , матеріальну шкоду в сумі 6 133,86 грн. (шість тисяч сто тридцять три грн. 86 коп.) та витрати на сплату судового збору в сумі 881,00 грн. (вісімсот вісімдесят одна грн. 00 коп.);

- у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України повне рішення складено 02.05.2018 р.

Суддя Т.Ю. Фортуна