Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 Справа №607/15771/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

за участю секретаря Зубко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Привтбанк», за участю третіх осіб приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи- приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Тернопільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 29 березня 2017 року за реєстром №1705 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №204407-CRED від 30.01.2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 24.11.2016 року грошових коштів в сумі 5952,52 доларів США, що за курсом 25,58 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.11.2016 року складає 152265,46 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1435,03 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 4224,73 доларів США; заборгованості по штрафам(фіксована частина) у розмірі 9,77 доларів США; заборгованості по штрафам(відсоток від суми заборгованості) у розмірі 282,99 доларів США, стягнення здійснюється за період з 30.01.2008 року по 24.11.2016 року, таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2008 року між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є відповідач було укладено кредитний договір №№204407-CRED за умовами якого банк надав йому кошти у сумі 6000 доларів США зі сплатою 24% річних з кінцевим строком повернення до 21.01.2010 року. У зв»язку із невиконанням позивачем взятих на себе договірних зобов»язань утворилася заборгованість за кредитом і у листопаді 2009 року банк звернувся до суду із позовом про дострокове повернення кредиту. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2009 року з нього було стягнуто в користь позивача борг за кредитом у сумі 3127,93 доларів США, що еквівалентно 24031,88 грн. з яких:2784,26 доларів США- заборгованість за кредитом; 163,73 доларів США-заборгованість по відсотках за користування кредитом; 32,54 долари США- штраф (фіксована частина); 147,40 доларів США-штраф(процентна складова). В ході примусового виконання зазначеного рішення суду ним було повністю погашено борг перед позивачем, а тому постановою державного виконавця від 10.11.2010 року виконавче провадження було закінчено. Однак на початку листопада 2017 року позивачу стало відомо про те, що Тернопільським РВ ДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 29 березня 2017 року за реєстром №1705 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №204407-CRED від 30.01.2008 року, яка станом на 24.11.2016 року нарахована ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 5952,52 доларів США, що еквівалентно 152265,46 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати, оскільки він вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від позивача первинних документів по видачі кредиту та здійсненні його погашення, а тому підстави вважати нараховану заборгованість безспірною були відсутні. Вказаний напис вчинений поза межами трирічного строку пред»явлення вимоги., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком заборгованості з якого слідує, що з 24.03.2012 року платіж по кредиту не здійснювався, а тому саме з цього часу у відповідача виникло право на пред»явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитом. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі, з мотивів наведених у позові. Проти винесення заочного рішення заперечила.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином і від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності.

Від третьої особи - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Представник Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області у судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 30.01.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №204407-CRED за умовами якого банк надав позивачу грошові кошти у сумі 6000 доларів США зі сплатою 24% річних з кінцевим строком повернення до 21.01.2010 року.

У відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2009 року з ОСОБА_1 стягнуто в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №204407-CRED від 30.01.2008 року у сумі 24031,88 грн., що еквівалентно 3127,93 доларів США, з яких: 2784,26 доларів США- заборгованість за кредитом; 163,73 доларів США-заборгованість по відсотках за користування кредитом; 179,94 долари США- штраф.

Як вбачається із постанови заступника начальника відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції від 10.11.2010 року виконавче провадження №20311478 з примусового виконання виконавчого листа №2-8294, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 11.05.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 24031,88 грн. боргу закінчено у зв»язку із повним виконанням рішення суду.

29 березня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис за реєстром №1705 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №204407-CRED від 30.01.2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 24.11.2016 року грошових коштів в сумі 5952,52 доларів США, що за курсом 25,58 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.11.2016 року складає 152265,46 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1435,03 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 4224,73 доларів США; заборгованості по штрафам(фіксована частина) у розмірі 9,77 доларів США; заборгованості по штрафам(відсоток від суми заборгованості) у розмірі 282,99 доларів США. Стягнення здійснюється за період з 30.01.2008 року по 24.11.2016 року.

17.07.2017 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54303519 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 29.03.2017 року, за реєстром №1705.

У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та .п.п.1.1,1.2 п.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1-3.4 п.3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис. Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Положеннями пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріусів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин надаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З аналізу вищенаведеного можна дійти висновку про те, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення до нотаріуса повинна існувати, й крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості це обов»язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів,які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання цих документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Верховний Суд України у своєму правовому висновку, що викладений у постанові від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17 дійшов висновку про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і фактом подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем та приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в ході розгляду справи не надано суду інформації про те на підставі яких саме доказів було вчинено виконавчий напис нотаріуса від 29.03.2017 року за реєстром №1705 та які докази були подані стягувачем на підтвердження безспірності заборгованості.

Як встановлено судом, заборгованість, яка утворилася у ОСОБА_1 за кредитним договором №204407-CRED від 30.01.2008 року була стягнута з нього на підставі рішення суду від 09.12.2009 року та повністю погашена ним станом на 10.11.2010 року, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, із долученого до справи розрахунку заборгованості за кредитним договором №204407-CRED станом на 24.11.2016 року, вбачається, що заборгованість у розмірі 152265,46 коп., тобто у розмірі, який вказано у виконавчому написі нотаріуса, нарахована позивачу за період з 30.01.2008 року по 24.11.2016 року.

Оскільки представник відповідача у судове засідання не з»явився і від нього не надійшло відзиву на позов, суд позбавлений можливості встановити фактичний розмір заборгованості позивача за кредитним договором за вирахуванням коштів сплачених на погашення боргу згідно судового рішення та з»ясувати чи взагалі існує дана заборгованість.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують той факт, що позивача було проінформовано про наявність у нього боргових зобов»язань за вищезазначеним кредитним договором після стягнення з нього боргу у грудні 2009 року, а також доказів, які підтверджують факт вручення позивачу повідомлення про необхідність усунення порушень за борговими зобов»язаннями, що утворилися за кредитним договором №204407-CRED від 30.01.2008 року, після 09.12.2009 року.

Крім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитом було внесено 09.11.2010 року, починаючи з 24.03.2012 року заборгованість не погашалася, а це в свою чергу свідчить про те, що виконавчий напис нотаріуса всупереч вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» вчинено за пропуском трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги до боржника за кредитним договором №204407-CRED від 30.01.2008 року у урахуванням того факту, що у виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 30.01.2008 року по 24.11.2016 року.

Вищенаведені обставини в сукупності, свідчать про те, що на момент вчинення приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виконавчого напису від 29 березня 2017 року за реєстром №1705 вказана у ньому заборгованість позивача за кредитним договором №204407-CRED від 30.01.2008 року не могла вважатись безспірною, а стягувач звернувся до нотаріуса поза межами трирічного строку з дня виникнення у нього права вимоги до боржника за договором.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та вважає, що вони підлягають до задоволення шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 29.03.2017 року за реєстром №1705 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №204407-CRED від 30.01.2008 року у сумі 5952,52 доларів США, що еквівалентно 152265,46 грн.з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1435,03 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 4224,73 доларів США; заборгованості по штрафам(фіксована частина) у розмірі 9,77 доларів США; заборгованості по штрафам(відсоток від суми заборгованості) у розмірі 282,99 доларів США, стягнення здійснюється за період з 30.01.2008 року по 24.11.2016 року, таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, зважаючи на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60-62, 79, 86, 88, 209, 212-215, 223, 294, 338 ЦПК України, ст.ст. 87,88 Закону України « Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 29 березня 2017 року за реєстром №1705 про стягнення з ОСОБА_1 котрий народився 9 липня 1975 року, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.,будинок №15, місце роботи-невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження якого місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299 невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №204407-CRED від 30.01.2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 24.11.2016 року грошових коштів в сумі 5952,52 доларів США, що за курсом 25,58 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.11.2016 року складає 152265,46 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1435,03 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 4224,73 доларів США; заборгованості по штрафам(фіксована частина) у розмірі 9,77 доларів США; заборгованості по штрафам(відсоток від суми заборгованості) у розмірі 282,99 доларів США, стягнення здійснюється за період з 30.01.2008 року по 24.11.2016 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»(м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_1(вул. Шкільна,15 с. Мишковичі, Тернопільський район, Тернопільська область, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 640,00 гривень судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_4