АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 718/2247/17

Апеляційний суду Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Міцнея В.Ф., Одинака О.О.

секретаря Конецької Д.Г.

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року, головуючий у першій інстанції Масюк Л.О.,

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у жовтні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Вказувало, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 6 квітня 2007 року, за умовами якого публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зобов»язалося надати ОСОБА_1 кошти у вигляді кредитного ліміту у розмірі 1600 грн., строк дії якого відповідає строку дії картки.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов»язання виникла заборгованість, що складається з кредиту в сумі 1327 грн. 55 коп., процентів за користування кредитом в сумі 13153 грн. 34 коп., пені та комісії в сумі 4148 грн. 42 коп., штрафу фіксована частина в сумі 500 грн., процентна складова в сумі 931 грн. 47 коп.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20060 грн. 78 коп.

Справа №718/2247/17

Провадження №22-ц/794/139/2018 рік Головуючий у 1 інстанції Масюк Л.О.

Категорія 19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року у позові відмовлено.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.4 ст.267 ЦК України та зазначив про сплив позовної давності до вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» грошових коштів за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 6 квітня 2007 року.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції вказав, що початок перебігу позовної давності слід обчислювати щодо місячних платежів з моменту порушення ОСОБА_1 виконання зобов»язання із здійснення щомісячного платежу з квітня 2013 року.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року відповідає.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору ж умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами 2 та 3 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Частиною 2 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

До матеріалів справи приєднано копію заяви ОСОБА_1 від 6 квітня 2007 року про відкриття рахунку та надання кредитної картки (а.с.8).

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту складається з заяви кредитора.

За змістом заяви ОСОБА_1 від 6 квітня 2007 року надається кредитна картка 545708295 строком дії до квітня 2009 року.

Водночас визначено суму кредитного ліміту 1600 грн., базову процентну ставку 22,8 з розрахунку 360 днів в році, розмір комісії з кредитного обслуговування 1% від суми заборгованості,

Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки.

Встановлено порядок погашення заборгованості в розмірі обов»язкового щомісячного платежу становить 7% від суми заборгованості.

На підставі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам'ятці клієнта.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

На підставі п.2.1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг клієнт може отримати додаткову картку на своє ім.»я. Прив»язку додаткової картки до основного рахунку здійснює працівник банку або клієнт самостійно за допомогою банкомату.

Встановлено, що на виконання зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 6 квітня 2007 року було випущено картку «Універсальну» НОМЕР_1 строком дії до останнього дня квітня 2009 року.

Водночас п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку не одна із сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично поновлюється на такий же строк.

Встановлено порушення ОСОБА_1 умов договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 6 квітня 2007 року, не виконання зобов»язння із здійснення обов»язкового щомісячного платежу протягом з квітня 2013 року (а.с.5-7).

У матеріалах справи відсутні докази щодо продовження строку дії договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 6 квітня 2007 року після закінчення його дії.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

На підставі 2.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг по закінченні строку дії відповідна карта продовжується (випускається новий пластик) на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії по зверненню клієнта до банку, згідно з діючими тарифами. Пере випуск картки здійснюється на новий строк при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором.

Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» випуск нової кредитної картки ОСОБА_1 не здійснювався.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 6 квітня 2007 року станом на останній день квітня 2009 року має місце заборгованість з виконання ОСОБА_1 зобов»язання.

У той же час продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі п.5.4 Умов і правил надання банківських послуг визначено строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановлення мінімального обов»язкового платежу, зокрема, строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов»язанями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 134цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Отже, у даному разі початок перебігу позовної давності щодо місячних платежів має обчислюватися щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця, вказаного на картці, яким є останній день квітня 2009 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Разом з тим, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом у жовтні 2017 року,тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року № 6-738цс15.

До матеріалів справи приєднана заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, яка подана до винесення рішення судом першої інстанції (а.с.26).

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог кредитора публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за спливом строку позовної давності.

Не можна погодитися з доводами публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо стягнення процентів та пені за процентами в межах строку позовної давності.

Частина 1 ст.266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз ч.1 ст. 266 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення процентів обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вони нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За таких обставин включення до розрахунку заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 6 квітня 2007 року процентів прострочених платежів, які мали місце поза межами трьохрічного строку позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 8 лютого 2018 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді В.Ф. Міцней

О.О. Одинак