Дата документу 22.03.2018
Справа № 334/8462/17
Провадження № 2/334/1732/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

Позивач в особі КП «Водоканал» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 3984,36 гривень заборгованості за надані послуги з водопостачання.

В позові зазначено, що між Комунальним підприємством «Водоканал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 4523 від 01.03.2002 року. Відповідно до умов Договору, Договір № 4523 від 01.03.2002 р вважається дійсним до підписання нового.

Згідно із п. 1.1. Договору КП «Водоканал» забезпечує подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчиках Абонента - жилий будинок в м. Запоріжжі.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору Абонент зобовязаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності до умов Договору та чинного законодавства.

Розділом 4 Договору встановлено, що основним документом на оплату є акт-рахунок протягом трьох робочих днів з дня виписки акту-рахунку Абонент зобовязаний перерахував на розрахунковий рахунок КП «Водоканал» суму, вказану в акті-рахунку.

Якщо Абонент відмовляється підписати акт та акт-рахунок, вони підписуються представником КП «Водоканал», а в акті та в акті рахунку робиться відповідний запис про таку відмову Абонента. Документи пересилаються Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт рахунок є обовязковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та водовідведення.

У Абонента - відповідача по справі, за період з 23.12.2014 року по 23.01.2015 року виникла заборгованість перед КП «Водоканал» по оплаті послуг з водопостачання у розмірі 192,26 гривень. За період з 23.05.2015 року по 23.06.2015 року виникла заборгованість перед КП «Водоканал» по оплаті послуг з водопостачання у розмірі 3792,10 гривень. А разом ця сума складає 3984,36 грн.

КП «Водоканал» відповідно до умов Договору складались акти із розрахунком суми, яка підлягає сплаті за відповідні періоди, а саме: Акт-рахунок № 4523/1 від 23.01.2015 р., за період з 23.12.2014 р. по 23.01.2015 р.; Акт-рахунок № 4523/1 від 23.06.2015 р., за період з 23.05.2015 р. по 23.06.2015 р.;

З вказаними актами Абонента було ознайомлено, але від підписання Акту-рахуноку № 4523/1 від 23.01.2015 р., акту-рахуноку № 4523/1 від 23.06.2015 р., абонент відмовився.

В період виникнення заборгованості Абоненту за надання послуг з водопостачання нараховано до сплати у період з 23.12.2014 р. по 23.01.2015 р. грошові кошти у розмірі 351,6: грн., за період з 23.05.2015 р. по 23.06.2015 р. грошові кошти у розмірі 3792,10 грн.

Абонентом сплачено по заборгованості за період з 23.12.2014 р. по 23.01.2015 р. грошові кошти у розмірі 159,39 грн. за період з 23.05.2015 р. по 23.06.2015 р. не сплачено зовсім.

Таким чином, заборгованість Абонента за період часу з 23.12.2014 р. по 23.01.2015 р., становить 192,20 грн., а заборгованість Абонента за період часу з 23.05.2015 р. по 23.06.2015 р., становить 3792,10 грн. Загальна сума боргу складає 3984,36 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору сторони несуть відповідальність за невиконана зобовязань у відповідності з чинним законодавством та вказаними в Договорі нормативними документами.

В порушення п.2.2.1 р. 2 договору Відповідач оплату не здійснив. Заборгованість відповідача складає 3984,36 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві просила суд задовольнити вимоги КП «Водоканал» у повному обсязі. Крім того, просила стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у позові у звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Свої заперечення відповідача надав у письмовому відзиву на позов.

Суд, беручи до уваги пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає що позовні вимоги не доведені, а тому не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ході судового розгляду доведено, що відповідач ОСОБА_1 є власником індивідуального жилого будинку, розташованого по вул. Воїнова, 34 в м. Запоріжжі, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.03.2005р., виданим на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації № 401р від 21.02.2005р.

Будинок введено в експлуатацію у вересні 2002р., що підтверджується актом приймання індивідуального будинку № 2402 від 11.09.2002р. Будівельна адреса будинку на момент прийняття його в експлуатацію значилась вул. Адм. Макарова, 52. В наступному на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 443 від 28.09.1995 року адресу змінено на вул. Воїнова, 34.

ОСОБА_1 проживає в будинку з моменту введення його в експлуатацію, тобто з 2002р. З метою забезпечення питною водою його та інших власників індивідуальних будинків по вул. Адм. Макарова (потім - Воїнова), а саме ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 як тимчасова міра між КП Водоканал та ОСОБА_1 було укладено договір на відпуск води за № 4523 терміном дії з 01.03.02р. по 31.12.04р.

Договір № 4523 від 01.03.02р. виконувався наступним чином: на підставі показань водоміру, який було встановлено за власні кошти відповідача який обліковував подачу води чотирьом індивідуальним жилим будинкам, служба реалізації КП "Водоканал" видавала акти на послуги про відпуск води, в яких зазначалися період, кількість та вартість спожитої води. Відповідач збирав гроші за спожиту воду з усіх споживачів згідно з їх внутрішніми показами приборів обліку та сплачувати ці кошти на рахунок КП "Водоканал".

Згодом прибор обліку відповідача ОСОБА_1 стали отримувати воду вже не чотири, а дев'ять споживачів, що значно ускладнило розрахунки та призвело до конфліктів між ним та іншими споживачами, оскільки рахунки пред'являються тільки йому, воду споживають всі, виникають розбіжності в приборах колективного та індивідуального обліку, а він не може оплачувати споживання води за всіх.

З метою виправлення цієї неправомірної ситуації, 06 травня 2015 року ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду з позовом до КП Водоканал про розірвання договору № 4523 від 01.03.2002р. як незаконного та зобовязання КП Водоканал укласти з ОСОБА_1 індивідуальний договір по забезпеченню питною водою на будинок по вул. Воїнова, 34. За даним позовом Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було порушено провадження по справі № 331/3275/15-ц. Ухвалою суду від 27 травня 2015 року провадження по даній справі було закрито та розяснено моє право звернутися із зазначеними вимогами до господарського суду. 28.05.2015р. ОСОБА_1 звернувся до КП Водоканал з Повідомленням про припинення договору № 4523 від 01.03.2002р. І тільки після цього КП Водоканал уклав індивідуальний договір про постачання питної води.

З тих підстав, що договір № 4523 від 01.03.2002 р., на який посилається позивач в своєму позові як на підставу своїх вимог, є припиненим, суд не бере його до уваги як підставу для стягнення заборгованості. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що абонентом сплачено по заборгованості за період з 23.12.2014р. по 23.01.2015р. кошти у розмірі 159,39 грн., а за період з 23.05.15 по 23.06.15 не сплачено зовсім. Проте це не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки сам позивач надав суду докази (звіти по банківському рахунку), із яких вбачається, що відповідачем 24.02.2015р. за рахунком-фактурою від 23.02.2015р. сплачено 675 грн., а 26.05.2015 р. за рахунком-фактурою від 26.05.2015р. сплачено 320 грн. Тобто, розрахунок боргу, наданий позивачем, не відповідає наданим ним же доказам.

Крім того, суд звернув увагу, що акт № 4523/1 за період з 23.12.2014 року по 23.01.2015 року на який посилається позивач як на підставу своїх вимог взагалі не може бути прийнятим до уваги, оскільки вул..Томаковської,52 взагалі не існує.

З урахуванням системного аналізу наведених законодавчих приписів, а також: доказів по справі, можна зробити висновок, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з наданих послуг з водопостачання є недоведеними, тому позов вважається не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.526,628,629 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.