Єдиний унікальний номер 227/3619/17 Номер провадження 22-ц/775/869/2018

Суддя-доповідач ОСОБА_1П
Головуючий у суді 1 інстанції ОСОБА_2
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 червня 2017 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

при секретарі судового засідання Глушко С.Г.

розглянувши відкрито в залі судових засідань апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участі третьої особи Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2018 року, повне рішення складено 22 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 з вимогами про стягнення матеріальної шкоди в сумі 45582,22 грн. та моральної шкоди в сумі 7000,00 грн., спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди по вині ОСОБА_4 Також позивач просив стягнути судові витрати у сумі 1280,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2000,00 грн.

В уточненому позові від 28 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_5 доповнив позов, зазначивши в якості обґрунтування позову про існування двох правових позицій, які просив врахувати при вирішенні спору /а.с. 46-54/.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 45582,22 грн., моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000грн. та 1280,00 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. ОСОБА_6 висновків суду першої інстанції дорожньо-транспортна пригода /надалі ДТП/ сталася по вині володільця та водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4, в результаті чого власнику автомобіля НОМЕР_2 спричинена матеріальна та моральна шкода.

Відповідач в апеляційній скарзі просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в позові. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд неповно зясував обставини у справі та визначив розмір шкоди за відсутності належного та допустимого доказу щодо вартості спричиненої позивачу шкоди.

Також при визначенні розміру шкоди суд виходив із вартості відновлювального ремонту при якому не врахував сплачену позивачу суму франшизи в розмірі 2000,00грн.

Іншим доводом апеляційної скарги зазначено порушення судом при вирішенні спору норм процесуального права, щодо залишення без уваги клопотання про призначення експертизи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, за відсутності відповідача, судова повістка якому вручена поштовим відправленням, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

03 грудня 2016 року сталася ДТП між автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 та автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4

Автомобіль HYUNDAI AVANTE реєстраційний номер НОМЕР_5 з 21 липня 2015 року належить ОСОБА_3 на праві власності /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу а.с. 9/.

Автомобіль марки ВАЗ 11183-110-20 реєстраційний номер НОМЕР_6 належить на праві власності ОСОБА_8 /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу а.с. 14/

Право керування автомобілем НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 на підставі генеральної довіреності /а.с 17/.

ОСОБА_6 № АЕ/8911607 ОСОБА_4 на момент ДТП управляв транспортним засобом ВАЗ 11183-110-20 реєстраційний номер НОМЕР_6, згідно якого цивільно-правова відповідальність власника була застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз» /а.с. 15/

Відповідно до розпорядження від 12 жовтня 2017 року № 4061 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг постановлено виключити ПрАТ «Європейський страховий союз» з Державного реєстру фінансових установ, у звязку з анулюванням ліцензій Товариства на провадження страхової діяльності /а.с. 23/.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню в вигляді штрафу в доход держави в розмірі 340 грн. /а.с. 16/

Вартість відновлювального ремонту, спричиненому володільцю автомобіля НОМЕР_2 визначена станом на 07 листопада 2017 року в розмірі 45582,22грн. /висновок експертного дослідження № 40 а.с. 25 - 33/.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно зясував обставини у справі та дотримався норм матеріального і процесуального права.

За змістом статей 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже для відповідальності за шкоду завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки обовязковим є зясування обставин щодо вини учасників ДТП.

У даній справі позивач не предявляв позов до ПрАТ, а вимагав відшкодування завданої йому шкоди з відповідача, при цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що таке право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована, та такі висновки повністю узгоджуються із

правовою позицією Верховного суду України, висловлену у справі № 6-954цс16.

Разом з тим, суд обґрунтовано виходив з того, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, виходячи із змісту наведених норм, суд дійшов обґрунтованого висновку про обовязок володільця автомобілю НОМЕР_7 ОСОБА_4 відшкодувати шкоду завдану з його вини внаслідок дії джерела підвищеної безпеки майну ОСОБА_3 в повному обсязі.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо розміру шкоди правомірно врахував, що завдана шкода відшкодовується на загальних підставах у розмірі за вибором потерпілого в натурі або слід відшкодувати завдані збитки в повному обсязі та в підтвердження розміру шкоди взяв висновок судової авто товарознавчої експертизи від 07 листопада 2017 року, та виходив із розміру відновлювальної вартості ремонту 45582,22 грн.

Доводи відповідача з приводу того, що розмір завданої шкоди інший та посилання при цьому на те, що висновок спеціаліста не є належним доказом розміру спричиненої шкоди, суд не бере до уваги, оскільки, відповідач на якого покладено обовязок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, жодних належних доказів щодо іншого розміру матеріальної шкоди спричиненої позивачу в результаті ДТП не надав.

Та матеріали цивільної справи не містять жодних відомостей з приводу того, що на час розгляду справи відповідач подавав письмове клопотання про призначення експертизи судом, так само протоколи судових засідань не містять відомостей щодо клопотань відповідача про призначення експертизи. Також відсутні зауваження щодо протоколу судового засідання.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства та особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом.

У той же час, висновки суду про те, що до матеріальної шкоди може входити втрата товарної вартості автомобіля, оскільки автомобіль позивача тривалий час не ремонтувався ґрунтуються на нормах матеріального права. Шкода, пов'язана з втратою товарного вигляду транспортного засобу, підлягає стягненню з відповідача, відповідно до ступеню його вини.

Разом з тим, узгоджуються із фактичними обставинами висновки суду про розмір моральної шкоди, оскільки при з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Стосовно обставин встановлених у справі позивач довів свої позовні вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку. Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27червня 2018 року.

Судді: Никифоряк Л.П.

ОСОБА_9

ОСОБА_10