справа №619/1171/18
провадження №2-з/619/2/18
УХВАЛА

30 березня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Мєщан І.О.,

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_6 про забезпечення позову, -

встановив:

Від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,8 кв.м, житловою площею 54,7 кв.м, що належить ОСОБА_3, інн НОМЕР_1.

В обґрунтування заяви посилається на те, що у АДРЕСА_1 заявниця проживала разом з ОСОБА_4 однією сім'єю так як знаходилась з ним у фактичних шлюбних відносинах до самої його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявниця з ОСОБА_4 проживала у приватному будинку який був придбаний ними у складчину за сумісні кошти14.07.2015 року, але договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки підписував ОСОБА_4 тому віні був його власником.

ОСОБА_4 помер у лікарні міста Харків після тривалої хвороби. За вимогою ОСОБА_4З заявниця поховала його у місті Донецьк на кладовищі, справила всі необхідні ритуальні дії та умови.

Юридично ОСОБА_4 знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, але не проживав з нею з 1990 року, та не мав ніяких намірів проживати з нею разом так як їх шлюб вичерпав себе вже давно та нічого їх вже не зв'язувало. їх син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні стосунки ОСОБА_4 зі своєю дружиною не підтримував з 1990 року. Фактично шлюбні стосунки між ними не існували, про що свідчили його наміри юридично оформити розірвання шлюбу з ОСОБА_3

Заявниця та ОСОБА_4 проживали разом однією сім'єю спочатку у місті Донецьку, а потім з 3 лютого 2015 року виїхали з Донецька та проживали у місті Харків, до купівлі будинку, а потім з липня 2015 року проживали у селі Черкаська Лозова Харківської області.

Будинок на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 у якому заявниця по цей час проживає та дбає про цей будинок та його стан був купленим на її та ОСОБА_4 кошти у рівних частках, але оформлений на його ім'я.

Після придбання будинку та земельної ділянки, заявниця, проживаючи разом з ОСОБА_4 додатково робила значні витрати на приведення житлового будинку у стан придатний для нормального в ньому проживання який складався з значного об'єму будівельних робіт, а саме:

Демонтаж старого та будівля нового капітального гаража для автомобіля, Демонтаж та монтаж старого покриття двору ,

Утеплення та гідроізоляція льоху,

Будівництво навісу та підлоги під ним,

Будівництво цегляного критого мангала у дворі,

Будівництво сходів з двору до саду.

Будівництво огорожі земельної ділянки Спорудження покриття по периметру будинку Монтаж відмостки біля входу двору

Монтаж паркувального майданчику напроти входу у двір.

Монтаж охоронної сигналізації,

Монтаж відеоспостереження,

Підключення інтернету, та інші витрати.

Всі витрати на будівельні роботи та купівлю будівельних матеріалів були зроблені нею за її особисті кошти.

Без урахування будівельних робіт заявницею було витрачено на купівлю будівельних матеріалів 200000 гривень. Таким чином вартість будинку та по будівель розташованих на земельній ділянці значно збільшилась, стан будинку та території коло нього поліпшився значно.

Так у відповідності до ч.3,4 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

У майбутній позовній заяві буде вказано, що саме здійснені заявницею поліпшення не можуть бути відокремлені від майна без його пошкодження.

Всі поліпшення були зроблені після купівлі будинку в період з дня купівлі будинку та під час користування будинком та не можуть бути відокремлені від будинку.

ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, але вона не визнає права заявниці на відшкодування, категорично відмовляється відшкодовувати їй витрати на поліпшення та приведення житлового будинку у стан придатний для нормального в ньому проживання, від переговорів ухиляється, та повідомила заявницю про те, що має намір продати весь житловий будинок та земельну ділянку на якій він розташований іншим особам.

Розглянувши заяву, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п.4 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Пунктом 6 постанови цього Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_3 належить:

- Житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 69,8 кв.м, житловою площею 54,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер НОМЕР_2, виданий 01.11.2017 сьомою Донецькою державною нотаріальною конторою.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановления ухвали про забезпечення позову.

Суддя вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

В зв'язку з цим суддя дійшов до висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_6 про забезпечення позову - задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,8 кв.м, житловою площею 54,7 кв.м, що належить ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер НОМЕР_2, виданий 01.11.2017 сьомою Донецькою державною нотаріальною конторою.

Копію ухвали для виконання направити до відділу Державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Згідно ч.10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк, з дня її проголошення (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна