ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2185/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого-судді Комаревцевої Л.В.,

з секретарем Гаврилюк О.В.

за участі представника позивача Пономаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2014 року цивільну справу передано до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_4 07 липня 2008 року було укладено кредитний договір №77.1/АК-01234.08.2, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу не відновлювану кредитну лінію у сумі 29 325,00 доларів США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів з терміном погашення до 07 липня 2015 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 7,70% річних. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідач зобов'язувалась сплатити позивачу пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, передбачених згаданим кредитним договором, 07 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки. Відповідно до зазначеного договору поруки поручитель відповідає за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з кредитного договору №77.1/АК-01234.08.2 від 07 липня 2008 року. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу ОСОБА_4 зазначені грошові кошти у повному обсязі.

Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4, поручителем якої є ОСОБА_3, умов кредитного договору від 07 липня 2008 року, а саме порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором змінено та зменшено суму до 125 429 грн. 19 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України 29 червня 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року в частині позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі, який просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, ухваливши рішення враховуючи принцип достатності доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_4 07.07.2008 було укладено кредитний договір №77.1/АК-01234.08.2, згідно умов якого позивач відкрив ОСОБА_4 невідновлювану кредитну лінію у сумі 29 325,00 доларів США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів з терміном погашення до 07.07.2015, а останнія у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 7,70% річних. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами ОСОБА_4 зобов'язувалась сплатити позивачу пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості (а.с.8-9).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав умови вказаного кредитного договору та надав ОСОБА_4 у кредит грошові кошти (відкрив не відновлювальну кредитну лінію), що підтверджується заявою на видачу готівки №1691_63 від 07.07.2008 року (а.с.24).

ПАТ «Родовід Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Родовід Банк».

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу станом на 25.09.2013 суму коштів, що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 19 203,18 дол. США, заборгованості за відсотками у сумі 4169,38 дол. США, заборгованості за платою по кредиту (згідно п.1.5.1. кредитного договору) у сумі 24 576 грн. 51 коп., загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 1 310 771 грн. 99 коп., загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 6738 грн. 57 коп., інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту у сумі 387 грн. 24 коп.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.25-30), який перевірено судом.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 07.07.2008 (а.с.13).

Відповідно до п.1. договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором №77.1/АК-01234.08.2 від 07.07.2008, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та поручителем.

У зв'язку з порушенням позичальником графіку погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, банк використав передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України та пунктом 5.2 кредитного договору право на дострокове повернення основного зобов'язання, а саме всієї суми кредиту та нарахованих процентів, шляхом пред'явлення 20 січня 2014 року позовних вимог як до позичальника так і до поручителя.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором.

Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, шестимісячний строк підлягає обрахуванню саме з цієї дати.

Крім того, у вказаній постанові Верховного Суду України зазначено, що при застосуванні ч.4 ст.559 ЦК України слід враховувати наступні обставини.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимога до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення Договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті ч. 4 ст. 559 ЦК України застосовуються поняття "пред'явлення вимоги" та "пред'явлення позову", як умови чинності поруки.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (згідно з нормами ГПК України та ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Таким чином, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором має бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців: з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Як вбачається з матеріалів справи, саме позовна вимога була пред'явлена банком до поручителя (ОСОБА_3) в день, визначений Банком як кредитором для дострокового погашення основного зобов'язання, а саме усієї суми кредиту, а не його часткового платежу.

Отже, з огляду на викладене, а також з урахуванням обставин, встановлених рішенням суду, що набрало законної сили, позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 як поручителя є обгрунтованими та такими, що висунуті з дотриманням норм матеріального права із врахуванням висновоку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору.

Разом з тим, суд не може погодитись із вимогою позивача про стягнення з відповідачів пені у сумі 1 310 771, 99 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору позичальник зобов'язалася за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Отже, п. 3.6 кредитного договору не передбачено стягнення пені за несвоєчасну сплату плати за обслуговування кредиту, а тому вимоги банку в частині стягнення пені за платою задоволенню не підлягають.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 25 вересня 2013 року загальний розмір простроченої заборгованості по тілу кредиту і відсотках становить 125 429, 19 грн. Таким чином, розмір нарахованої банком пені за несвоєчасне повернення кредиту і сплати відсотків становить 1 099 817, 14 грн., що майже в 6 разів перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту і відсотках.

Суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та враховуючи ступінь виконання ОСОБА_4 зобов'язання, суму боргу, що заявлена до стягнення, вважає за можливе зменшити розмір пені до суми простроченої заборгованості по тілу кредиту і заборгованості по відсотках, тобто до 125 429, 19 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Питання, щодо стягнення судових витрат в межах даної цивільної справи вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, розташованого за адресою: м.Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3) заборгованість за кредитним договором, що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 19 203,18 дол. США, заборгованості за відсотками у сумі 4169,38 дол. США, заборгованості за платою по кредиту (згідно п.1.5.1. кредитного договору) у сумі 24 576 грн. 51 коп., загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 125 429 грн. 19 коп., загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 6738 грн. 57 коп., інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту у сумі 387 грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, розташованого за адресою: м.Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3) витрати по сплаті судового збору у сумі 410 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, розташованого за адресою: м.Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3) витрати по сплаті судового збору у сумі 410 грн. 90 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 03 липня 2018 року.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА