АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року

м. Київ

справа № 761/6536/13-ц

провадження № 22-ц/796/5417/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
Суддів при секретарі Кулікової С.В., Музичко С.Г., Потапьонок К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року

у справі за скаргою ОСОБА_5, заінтересована особа: ОСОБА_6, про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інни Леонідівни від 27 березня 2018 року про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. від 27.03.2018 року по виконавчому провадженню № 45622249 про стягнення виконавчого збору у розмірі 95 922, 74 грн. /а.с. 1-5/

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року у відкритті провадження відмовлено. /а.с. 7-8/

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, апелянт звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити скаргу на новий розгляд.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали. Вказує на те, що оскільки цивільну справу № 761/6536/13 було розглянуто Шевченківським районним судом м. Києва, то у відповідності до положень ст. 448 ЦПК України, скарга на постанову старшого державного виконавця Красноштан І.Л. повинна розглядатися саме Шевченківським районним судом м. Києва в порядку цивільного судочинства. Крім того, зауважила, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірною та скасування постанови. Вказане, на думку апелянта, підтверджує безпідставність відмовити у відкритті провадження за скаргою, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2018 року.

Інші учасники справи своїм правом, згідно ст. 360 ЦПК України, не скористалися, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?ол;Про судоустрій і статус суддів&qu&q;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &qu3 ;Про судоустрій і статус суддів&qu&q; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, відтак у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або без діяльності державних виконавців.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів /посадових осіб/, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонам, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У частині першій статті 447 та частині першій статті 448 ЦПК України /у ред. від 03.10.2017 року/ зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства.

Водночас, вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження за скаргою, судом першої інстанції не враховано, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Таким чином, враховуючи, що провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною й невід'ємною частиною /стадією/ судового провадження у конкретній справі, провадження за скаргою не відкривається.

Аналогічний висновок ВеликоїПалати Верховного Суду викладено у постанові по справі № 14-19цс18 від 14.03.2018 року.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті скарги до розгляду є обґрунтованими, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року такою, що підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року -скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: