Справа № 216/6385/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області

у складі головуючого судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Крейса О.О.

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. В обґрунтування вказує, що в провадженні суду знаходиться справа за його позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі державного виконавця Матвієнко Аліни Олегівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 06.10.2017 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54848872, за яким з нього має бути стягнено 50 177,20 грн. на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк». Договір кредиту між ним та відповідачем укладено на строк до 03.12.2008 року, тобто право вимоги виникло у відповідача 04.12.2008 року і трирічний строк сплив 03.12.2011 року, а нотаріус не врахував вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат». В звязку з тим, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог вищевказаного Закону, просить суд зупинити стягнення на підставі незаконно винесеного виконавчого напису нотаріуса.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, а отже застосування вказаного заходу відповідатиме його призначенню та меті застосування.

Обираючи вид забезпечення позову, суд враховує інтереси позивача, відповідача та інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати позивач, предявленим вимогам, у звязку з чим вважає необхідним зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується позивачем у судовому порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення з боржника ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 50 177,20 грн. за виконавчим провадженням № 54848872 від 06.10.2017 року, яке здійснюється державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, № 5985 від 23.06.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: