УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2011/7056/12

Провадження № 4-с/638/95/18

26.04.2018року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

При секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харків скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії/бездіяльність державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 та на постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві, заінтересовані особи: Державний виконавець Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, ОСОБА_2, -

встановив:

19.10.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулося Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 та на постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві, заінтересовані особи: Державний виконавець Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, ОСОБА_2.

01.12.2017 року Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова скаргу залишено без руху.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року відкрито провадження по скарзі.

Свою скаргу ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтовує тим, що 26 січня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова розглянуто цивільну справу № 2011/7056/12 за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1.

На виконання Рішення суду по справі № 2011/7056/12 судом виданий виконавчий лист, який 17.05.2016 р. був предявлений АТ «УкрСиббанк» до виконання до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ (на даний час - Шевченківський Відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області).

23.05.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 51197152 за виконавчим листом № 2011/7056/12 від 20.10.2015 про звернення стягнення на предмет іпотеки- квартири №5 в буд. 63 по вул. Сумській в м. Харкові, яка належала ОСОБА_2

Під час проведення виконавчого провадження було встановлено, що власником двокімнатної квартири № 5 б. №63 по вул. Сумській м. Харкова з 30.12.2012 р. являється ОСОБА_3, у зв`язку з чим 24.05.2016 року АТ «Укрсиббанк», керуючись ст.23 Закону України «Про іпотеку», звернувся до Дзержинського районного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у ВП № 51197152, а саме боржника ОСОБА_2 на боржника ОСОБА_3

21.11.2016 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова, сторону виконавчого провадження №51197152 ОСОБА_2 замінено на ОСОБА_3, копія ухвали додається.

Протягом року АТ «Укрсиббанк» всебічно приймав участь та спонукав державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4, надалі по тексту державний виконавець, вчинити дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», задля виконання рішення суду по справі № 2011/7056/12 від 26.01.2015 року.

05.10.2017 р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представником АТ «УкрСиббанк» отримано постанову за ВП № 51197152 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19.07.2017 р.

В оскаржуваній постанові в якості підстави повернення виконавчого листа стягувачу, виконавець зазначає про відсутність у ОСОБА_3, код НОМЕР_1 , іншого, ніж предмет іпотеки, житлового майна, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2017 року.

В судове засідання представник скаржника не зявився, надав заяву в якій просив слухати справу без його участі та просив її задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не зявився, повідомлявся належним чином про що свідчать матеріали справи.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року, розглянуто цивільну справу № 2011/7056/12 за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1.

На виконання Рішення суду по справі № 2011/7056/12 судом виданий виконавчий лист, який 17.05.2016 р. був предявлений АТ «УкрСиббанк» до виконання до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ.

23.05.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 51197152 за виконавчим листом № 2011/7056/12 від 20.10.2015 про звернення стягнення на предмет іпотеки- квартири №5 в буд. 63 по вул. Сумській в м. Харкові, яка належала ОСОБА_2

Під час проведення виконавчого провадження було встановлено, що власником двокімнатної квартири № 5 б. №63 по вул. Сумській м. Харкова з 30.12.2012 р. являється ОСОБА_3, у зв`язку з чим 24.05.2016 року АТ «Укрсиббанк», керуючись ст.23 Закону України «Про іпотеку», звернувся до Дзержинського районного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у ВП № 51197152, а саме боржника ОСОБА_2 на боржника ОСОБА_3

21.11.2016 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова, сторону виконавчого провадження №51197152 ОСОБА_2 замінено на ОСОБА_3, копія ухвали додається.(а.с.44)

Державним виконавцем 19.07.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП №51197152). (а.с.41)

В постанові про повернення вказано про відсутність у ОСОБА_3, код НОМЕР_1 , іншого, ніж предмет іпотеки, житлового майна, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2017 року. (а.с.41)

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2017 р, копія додається, окрім предмета іпотеки, у власності ОСОБА_3 з 2012 р. перебуває 1/2 чотирьохкімнатної квартири № 13, розташованої в м. Харків, провулок Театральний, будинок 5. (а. с. 45-46)

Виконавче провадження відкрито державним виконавцем 23.05.2016 р.

Оскаржувану постанову державним виконавцем прийнято 19.07.2017 р., виконавче провадження тривало більше року.

За цей час державним виконавцем не прийнято необхідних дій з виконання судового рішення, не проведено опис предмета іпотеки, його оцінку, не досліджено питання наявності у боржника іншого, ніж предмет іпотеки, майна, й прийнято рішення по поверненню виконавчого листа без наявності законних підстав.

Державним виконавцем не надіслано стягувачу оскаржувану постанову в порядку ч. 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої копії постанов про повернення виконавчого документа стягувачу надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Про порушення своїх прав стягувач дізнався під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 06.10.2017 р.

Оцінивши надані докази, суд вважає скаргу обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3 своєї постанови № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» наголошує, що «при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12)».

З аналізу статті 11 Закону «Про виконавче провадження» випливає, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві) передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Перевіривши матеріали справи судом було встановлено що державним виконавцем не було вжито всіх заходів примусового виконання рішень, передбачених положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві), а саме: направлення відповідних запитів:

- до відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника в шлюбі з метою виявлення майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами;

- до Головного управління статистики про надання інформації щодо реєстрації боржника як засновника будь-якої установи;

- до відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про надання інформації щодо страхових виплат;

- до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця;

- до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів;

- до Державної комісії цінних паперів та фондового ринку для з'ясування наявності/відсутності у боржника цінних паперів;

- до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником повітряних суден;

- до Державної міграційної служби щодо наявності у боржника закордонних паспортів, тощо.

Так, у відповідності до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки державним виконавцем не вжито повний обсяг заходів, які передбачені законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористані всі права надані державному виконавцю, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № є неправомірною.

Таким чином, доводи скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18, 447,450, 451, ЦПК України, суд,-

постановив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії/бездіяльність державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 та на постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві, заінтересовані особи: Державний виконавець Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві за виконавчим провадженням № 51197152 від 19.07.2017 року;

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 при проведенні виконавчого провадження № 51197152 а також його дії з прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві за вказаним виконавчим провадженням;

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 при проведенні виконавчого провадження № 51197152 , а також з ненаправлення в адресу АТ «УкрСиббанк» рекомендованим листом з повідомленням постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 19.07.2017 р. у виконавчому провадженні № 51197152.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали виготовлено 26.04.2018 року.

Суддя