КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року місто Київ.

Справа № 756/8302/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3601/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів Іванченка М.М. Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року (у складі судді Васалатія К.А., інформація про дату складання повного тексту рішення відсутня) у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2018 дану справу призначено судді-доповідачу Желепі О.В.

Ухвалою від 29 жовтня 2018 року справа призначена до розгляду Київським апеляційним судом.

Позивач у серпні 2015 р. звернувся до суду із зазначеним позовом.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №98-08-Ил/03 від 28.08.2008 р. в розмірі 5 841 278,22 грн. 22 коп.; стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» судові витрати, понесені позивачем при подачі позову в розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.08.2008 р. між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем № 1 ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 98-08-Ил/03. У відповідності до п. 2.1. Кредитного договору позивач - банк відкриває позичальнику - відповідачу № 1 відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 246400 дол. США, з оплатою 16% річних строком до 25.08.2013 р. В подальшому строк виконання основного зобов'язання був змінений до 23 серпня 2023 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 - відповідачем № 2 було укладено договір поруки № 98-08-Ил/03-П1 від 31.07.2009 р. Згідно до п. 1.1. поручитель зобов'язується перед банком - позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 98-08-Ил/03-П1 від 26.08.2008 р., а саме - повернути до 25.08.2013 р. кредитні кошти в сумі 246400 дол. США, з оплатою по процентній ставці 16% річних.

Також для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_5 - відповідачем № 3 було укладено договір поруки № 98-08-Ил/03-П від 26.08.2008 р. Згідно до п. 1.1. поручитель зобов'язується перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 98-08-Ил/03-П1 від 26.08.2008 р.

Проте, відповідач № 1 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. І тому станом на 19.05.2015 р. заборгованість відповідача за кредитним договором № 98-08-Ил/03-П1 від 26.08.2008 р. становить 5841279 грн., з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 159266,46 дол. США, що в еквіваленті складає 3522767,05 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 10997,42 дол. США, що в еквіваленті складає 243248,63 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 1437,78 доларів США, що в еквіваленті складає 31801,82 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 29851,34 дол. США, що в еквіваленті складає 660272,83 грн., пеня - 1383188,89 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 серпня 2016р. позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне РУ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 841 278,22 грн. 22 коп. та 3654,00 грн. судового збору.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, представник відповідачів 1,2 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовної заяви відмовити.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 серпня 2016 р. скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне РУ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 841 278,22 грн. 22 коп. та 3654,00 грн. судового збору.В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року і залишити в силі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 серпня 2016р.

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року в частині позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до цього ж суду.

В апеляційній скарзі щодо вирішення вимог поручителя представник відповідачів посилався на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а саме ст. 559,543,554 ЦК України.

Вказував на те, що останній платіж позичальником ОСОБА_2 був здійснений 09.04.2014р., отже з дати чергового платежу після цього, а саме 10.05.2014р. виникла заборгованість перед кредитором.

Зазначив, що досудові вимоги до позичальника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_5 направлялись банком лише 20.05.2015 року, тобто більше ніж через рік після настання строку виконання основного зобов'язання, а позов до суду датовано 22.06.2015р..

Представник скаржників зазначив, що відповідно до ст.ст. 559,554 та 261 ЦК України, у разі пред'явлення банком вимог (причому вимог у формі позову до суду) до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється.

Представник відповідачів зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №98-08-Ил/03 від 26.08.2008р. було укладеного два окремі договори поруки:

1) Договір поруки №98-08-Ил/03-П, сторонами якого є ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»(банк) , ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_5 (поручитель).

2) Договір поруки №98-08-Ил/03-П1, сторонами якого є ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) , ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_3 (поручитель).

Посилався на те, що пунктом 2.1. кожного з перелічених договорів поруки, передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

При цьому, зазначив, що аналіз норм ст. 554 ЦКУ дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою, а отже норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого і як наслідок у разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

З урахуванням порушення вимог, встановлених ч.4 ст. 559 ЦК України та того, що відсутні підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч.3 ст.554 ЦК України, представник скаржників просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги не визнав.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з'явились про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_5 подав до суду заяву про залучення його до розгляду даної справи в якості правонаступника позивача, так як після ухвалення рішення відбулося дві переуступки боргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вимогам вищенаведених норм, рішення районного суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 26.08.2008 р. між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем № 1 ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 98-08-Ил/03. У відповідності до п. 2.1. Кредитного договору позивач - банк відкриває позичальнику - відповідачу № 1 відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 246400 дол. США, з оплатою по процентній ставці 16% річних строком до 25.08.2013 р. Для обліку виданих у рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитних ресурсів позивач відкриває відповідачу № 1 - позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_4

Як вбачається із матеріалів справи, у відповідності п. 3.2. кредитного договору позичальник - відповідач № 1 зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 25.08.2013 р. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. позичальник - відповідач зобов'язується щомісячно, в термін з 01 по 10 число кожного місяця починаючи з вересня 2009 р. здійснювати погашення заборгованості відповідно до додатку № 1 до цього Договору.

Як з'ясував суд, 30.10.2008 р. до кредитного договору сторонами була укладена додаткова угода № 1, відповідно до якої позичальник - відповідач № 1 зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором до 25.08.2013 р. Погашення проводиться шляхом погашення відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язується щомісячно в термін з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, починаючи з листопада 2008 р., здійснювати погашення заборгованості відповідно до додатку № 2 до цього Договору, а саме: рівними частинами в сумі 4248,27 дол. США.

При цьому, згідно до п. 4.1,4.2 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 16% річних. Нарахування процентів здійснюється в період з моменту описання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення Кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів за день видачі кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Нарахування проводиться не рідше одною разу на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку Позичальника за період з 01 по останнє число включно кожного місяця. Нарахування процентів проводиться по методу «факт»/360 за кожний день користування кредитними ресурсами.

Відповідно до додаткової угоди № 2 сторони домовились, що позичальник зобов'язується повністю повернути кредит до 25 серпня 2023 року. Щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення в сумі 3 145, 52 долари США (ануїтетний платіж)

Згідно з п. 6.1.,6.2 договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник - відповідач № 1 сплачує банку - позивачу пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6., цього Договору, а також будь-яких інших строків, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. За не надання позичальником Банку у встановлені цим Договором строки будь-яких документів, обов'язок надання яких передбачений цим договором, а також за не повідомлення Позичальником Банка про факти, зазначені у п. 5.3. цього договору (зміна місця проживання, телефону, прізвища, ім'я, по-батькові тощо), позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 10% від загальної суми отриманих кредитних ресурсів (п. 6.2. Кредитного договору).

Як встановлено судом першої інстанції, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_8 - відповідачем № 2 було укладено договір поруки № 98-08-Ил/03-П1 від 31.07.2009 р. Згідно до п. 1.1. поручитель зобов'язується перед банком - позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 98-08-Ил/03-П1 від 26.08.2008 р., а саме - повернути до 25.08.2013 р. кредитні кошти в сумі 246400 дол. США, з оплатою по процентній ставці 16% річних.

Також, між позивачем та ОСОБА_5 - відповідачем № 3 було укладено договір поруки № 98-08-Ил/03-П від 26.08.2008 р. Згідно до п. 1.1. поручитель зобов'язується перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 98-08-Ил/03-П1 від 26.08.2008 р.

Судом також встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. При цьому боржник всупереч умовам кредитного договору, не здійснювали платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання.

Тому станом на 19.05.2015 р. заборгованість за кредитним договором № 98-08-Ил/03-П1 від 26.08.2008 р. становить 5841279 грн., з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 159266,46 дол. США, що в еквіваленті складає 3522767,05 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 10997,42 дол. США, що в еквіваленті складає 243248,63 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 1437,78 доларів США, що в еквіваленті складає 31801,82 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 29851,34 дол. США, що в еквіваленті складає 660272,83 грн., пеня - 1383188,89 грн.

Вказаний розмір заборгованості є доведеним, оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до боржника ОСОБА_2 залишено без змін Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року, тому воно колегією суддів апеляційного суду не переглядається .

Вирішуючи заявлені позовні вимоги до поручителів, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення в частині солідарного стягнення боргу з боржника та двох поручителів, з якими укладені окремі договори поруки, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Так, пунктом 5.1. договору поруки № 98-08-Ил/03-П від 26.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»(банк) , ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_5 (поручитель) передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Також, пунктом 5.1. договору поруки № 98-08-Ил/03-П1 від 31.07.2009 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»(банк) , ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_3 (поручитель) передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині припинення поруки, у зв'язку з порушенням позивачем строків пред'явлення вимоги, передбачених ч.4 ст. 559 ЦК України, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про те, що з поручителя ОСОБА_5 підлягає стягненню вся сума заборгованості по зобов'язанню, за яке він поручився не відповідає наявним в матеріалах справи доказам, а саме, суд першої інстанції не врахував, що пунктом 5.1. договору поруки № 98-08-Ил/03-П від 26.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»(банк) , ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_5 (поручитель) передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інших умов виконання основного зобов'язання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Положеннями кредитного договору (пункт 3.4) передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за договором, у разі, зокрема й затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування (а. с. 7).

Згідно із пунктом 3.4 цього кредитного договору, у випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів позичальник зобов'язаний зробити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити усі проценти протягом десяти банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Банк може повідомляти позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки нарочним позичальнику за вказаною адресою.

Застосовуючи вимоги статті 599 ЦК України, днем настання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу 10 банківського дня з дати отримання позичальником вимоги про дострокове виконання боргових зобов'язань. Наступні дії боржника не змінюють та не впливають на день настання строку виконання основного зобов'язання.

Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на викладене характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК Українисловосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та від 6 вересня 2017 року у справі № 6-623цс17.

Перевіривши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що 20.05.2015 року банком основному боржнику та поручителям було направлено вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5841279 грн. 22 коп. (а.с.47,48,49 том 1)

Позовну заяву про солідарне стягнення заборгованості банк подав 22.06.2015 року (конверт на а.с. 57 том1).

Тобто 6 місяців з дня висунення позивачем вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту до моменту подачі позову не минуло.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що порука припинилася на підставі ч. 4 ст.559 ЦК України спростовуються вищенаведеними обставинами та наявними в матеріалах справи доказами, а тому висновок суду про наявність підстав для стягнення заборгованості з поручителів є вірним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що порука припинилась оскільки з моменту виникнення заборгованості по черговому платежу минуло більш ніж 6 місяців до моменту подачі позову , колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

У справі, яка переглядається, встановлено, що боржник (а відтак і поручитель) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25.08.2023 року, погашення проводиться шляхом погашення відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язується щомісячно до 10 числа вносити по 3145, 52 долари США (а.с.14)

Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно п. 4.3. кредитного договору строк сплати процентів встановлено з 01 до 10 число (включно) кожного місяця згідно Додатка №1 до договору.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг строку для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Якщо банк пред'явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Відповідно до розрахунку позивача станом на 19.05.2015 року заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором сладає 5841279 грн., з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 159266,46 дол. США, що в еквіваленті складає 3522767,05 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 10997,42 дол. США, що в еквіваленті складає 243248,63 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 1437,78 доларів США, що в еквіваленті складає 31801,82 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 29851,34 дол. США, що в еквіваленті складає 660272,83 грн., пеня - 1383188,89 грн.

На спростування вказаного розрахунку поручителі жодних доказів не подали.

пунктом 5.1. договору поруки № 98-08-Ил/03-П1 від 31.07.2009 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»(банк) , ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_3 (поручитель) передбачено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Оскільки позивач в даній справі протягом трьох років від дня настання строку кожного щомісячного зобов'язання пред'явив позовні вимоги до поручителя ОСОБА_9 з неї має бути стягнута заборгованість в тому ж розмірі що і з боржника.

Разом з тим договір поруки з поручителем ОСОБА_5. викладений таким чином, що порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців не пред'явить вимогу до поручителя від дня настання строку основного зобов'язання.

Строкова заборгованість по тілу кредиту та відсоткам підлягає стягненню з даного поручителя в тому ж обсязі, що і з боржника, так як вона стягується позивачем достроково і шість місяців від висунення вимоги позивачем про дострокове повернення всієї суми кредиту до моменту пред'явлення позову в даній справі не минуло.

Заборгованість по прострочених платежах з поручителя ОСОБА_5 має стягуватися лише за шість місяців до моменту пред'явлення позовних вимог, тобто з 23 грудня 2014 року по 10.05.2015 року (межі заявлених вимог).

Згідно заявлених вимог розмір прострочених платежів по кредиту за грудень 2014 року становлять 799,66 дол. США, за січень 2015 року - 799,66 дол. США, за лютий 2015 року - 1026,68 дол. США, за березень 2015 року - 799,66 дол. США, за квітень 2015 року - 875,34 дол. США, що разом становить 4301,00 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2015 року 1 долар США / 22.1187 грн. 95 132 грн. 53коп.);

Згідно заявлених вимог розмір прострочених відсотків за січень 2015 року становить 2345,86 дол. США, за лютий 2015 року - 2118,84 дол. США, за березень 2015 року - 2345,86 дол. США, за квітень 2015 року - 2270,18 дол. США, за травень 2015 року - 1437,78 дол. США.

Оскільки відсотки потрібно рахувати з 23 грудня 2014 року, то сума останніх у грудні 2014 року становитиме 1740,47дол. США. (2345,86 /31х23), а в березні 2015 року було сплачено 43 дол. США, то їх треба відняти від загальної суми, таким чином загальна сума прострочених відсотків становитиме 12258,99 дол. США - 43 дол.США = 12216 дол.США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2015 року 1 долар США / 22.1187 грн. 270 202 грн.04 коп.).

Відповідно пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом передбачена п. 6.1 кредитного договору за період з 23.12.2014 року по 18.05.2015 року (межі заявлених вимог) становитиме 730 391 грн. 30 коп.

Також пеня за прострочення сплати погашень основної суми заборгованості по кредиту, передбачена п. 6.1 кредитного договору за період з 23.12.2014 року по 18.05.2015 року (межі заявлених вимог) становитиме 266 020 грн. 79 коп.

Згідно заявлених вимог сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 159266,46 дол. США, що в еквіваленті складає 3 522 767,05 грн.

Згідно заявлених вимог сума строкової заборгованості по відсоткам - 1437,78 доларів США, що в еквіваленті складає 31801,82 грн.

Таким, чином загальна сума заборгованості поручителя ОСОБА_5 становитиме 4 916 315 грн.53 коп.

Суд не бере до уваги заяву ОСОБА_5 про залучення його до розгляду справи як правонаступника позивача, оскільки відступлення прав вимоги за договорами долученими до заяви відбулося після ухвалення рішення в даній справі, яке наразі переглядалось апеляційним судом, а тому не впливає на його законність.

Суд роз'яснює ОСОБА_5, що питання про заміну кредитора може бути вирішено на стадії виконання рішення .

Заслуговують на увагу також доводи скарги з приводу того, що заборгованість підлягала стягненню солідарно з боржником з кожного з поручителів окремо, оскільки поручителі за окремими договорами поруки не відповідають один перед одним як солідарні боржники.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, порушення судом норм матеріального права, не відповідність висновків суду встановленим обставинам справи, рішення районного суду, щодо вирішення вимог до поручителів підлягає зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за подачу позову вже стягнутий з боржника, і рішення в цій частині не переглядається.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги суд покладає на відповідачів, оскільки апеляційний суд лише частково погодився з доводами скарги і стягнута судом сума боргу з одного з поручителів лише зменшена і таке зменшення не впливає на максимальну суму судового збору, яку мав би сплатити відповідач.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 4384 грн. 80 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне РУ» .

Сторонами процесу не заявлено до відшкодування інших судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог до поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_3 змінити.

Солідарно з ОСОБА_2(реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2)на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ( р/р9980 в АТ «Банк «Фінанси і кредит», МФО 300131) заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №98-08-Ил/03 від 26.08.2008 року в розмірі 5 841 279 грн. 22 коп., з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 159266,46 дол. США, що в еквіваленті складає 3 522 767,05 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 10997,42 дол. США, що в еквіваленті складає 243248,63 грн.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 1437,78 доларів США, що в еквіваленті складає 31801,82 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 29851,34 дол. США, що в еквіваленті складає 660272,83 грн., пеня - 1 383 188,89 грн.

Солідарно з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) стягнути з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3)на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ( р/р9980 в АТ «Банк «Фінанси і кредит», МФО 300131) заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №98-08-Ил/03 від 26.08.2008 року в розмірі 4 916 315 грн.53 коп., з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 159266,46 дол. США, що в еквіваленті складає 3 522 767,05 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 4301,00 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2015 року 1 долар США / 22.1187 грн. 95 132 грн. 53коп.).; сума строкової заборгованості по відсоткам - 1437,78 доларів США, що в еквіваленті складає 31801,82 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 12 216 дол.США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2015 року 1 долар США / 22.1187 грн. 270 202 грн.04 коп.); пеня - 996 412 грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_5(реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ( р/р9980 в АТ «Банк «Фінанси і кредит», МФО 300131) судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 4384 грн. 80 коп. по 2 192 грн.40 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повна постанова складена 29 листопада 2018року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.