П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року місто Київ

Унікальний № 761/38055/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/433/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І. М., суддів Шахової О. В., Головачова Я. В.,

при секретарі - Іваницькій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Юзькової О.Л. 16 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих курсовою різницею, заборгованості за нарахованими процентами та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пунктів 8,9 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2016 року ПАТ «Банк Форум» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення з відповідачів на користь Банку збитків, завданих курсовою різницею в розмірі 468 127 грн. 09 коп., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 7 751 доларі США 92 центів, трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 2 311 доларів США 43 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 вересня 2016 року становить 59 983 грн. 46 коп., а також про стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 10 457 грн. 25 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року (а.с.54-57) позов задоволено повністю та стягнуто з відповідачів солідарно на користь Банку суму заборгованості в загальному розмірі 697 144 грн. 18 коп., яка складається з наступного: збитків, завданих курсовою різницею в розмірі 468 127 грн. 09 коп., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 7 751 доларів США 92 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 жовтня 2015 року становить 169 129 грн. 33 коп., трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 2 311 доларів США 43 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 жовтня 2015 року становить 59 893 грн. 46 коп. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку судовий збір в розмірі 5 228 грн. 62 коп., а також з ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто 5 228 грн. 62 коп. судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року (а.с.89-90) заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в загальному порядку, у якій просив скасувати оскаржуване заочне рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, щовін як відповідач у справі не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а тому був позбавлений права подати докази, які мають істотне та вирішальне значення для справи. Заборгованість, надана позивачем, розрахована з пропуском строків позовної давності. Зазначає, що розрахунки курсової різниці є невірними, необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки довідка, складена у довільній формі не може вважатися підтвердженням наявності та розміру заборгованості.

Крім того, відсутні законні підстави для стягнення курсової різниці, оскільки таке стягнення не передбачено ні договором, ні законом.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Банк Форум» - ОСОБА_4, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити. Пояснила, зокрема, що первісний позов було подано ще 13 вересня 2013 року, рішення суду про стягнення заборгованості з відповідачів ухвалене 14 березня 2014 року, а виконане - 13 жовтня 2015 року. Судом першої інстанції повністю було задоволено позовні вимоги. У договорі передбачений строк його дії - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, а щодо терміну кредитування - він діяв до 14 травня 2014 року. Наразі Банк просив стягнути відсотки, нараховані на тіло кредиту.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6, або їх уповноважені представники, до суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними зворотними повідомленнями (а.с.121, 122), у зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення проти апеляційної скарги представника ПАТ «Банк Форум», яка з'явилась в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, 15 травня 2007 між АКБ «Форум», правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №0056/07/11А, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 78 090 доларів США строком до 14 травня 2014 зі сплатою 12,0% річних(а.с.4-5).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 15 травня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки (а.с.6-7).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 березня 2014 року позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0056/07/11А від 15 травня 2007 року в розмірі 289 638 грн. 42 коп. та судовий збір по 1 448 грн. 19 коп., з кожного (а.с.8-10).

Як встановлено судом першої інстанції, в подальшому Відповідачем було виконано рішення суду, кошти сплачено на рахунок до Державної виконавчої служби та перераховані Банку. На день зарахування коштів на рахунок Банку (13 жовтня 2015 року), офіційний курс долара складав 21,817 грн. за 1 дол. США.

Як вбачається з наданої копії заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 березня 2014 року та встановлено судом першої інстанції, станом на 02 серпня 2013 року загальна сума заборгованості становила 289 638 грн. 42 коп., що складалася з суми заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 19 251,62 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складала 153 878 грн. 20 коп., заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 9720,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 77691,96 грн., заборгованість по нарахованих відсотках в розмірі 4582,71 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складала 36629,60 грн., поточної суми заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 309,03 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складала 2470,08 грн., суми пені в розмірі 2373,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складала 18968,59 грн.

В подальшому рішення суду відповідачем було виконано та сплачено 291 086 грн. 61 коп. з урахуванням судового збору в розмірі 1 448 грн. 19 коп. та пені в сумі 18 968 грн. 59 коп. На рахунок Банку кошти були зараховані 13 жовтня 2015 року та були направлені на погашення кредиту, виходячи з курсу 21,817 грн. за 1 дол. США (офіційний курс НБУ на дату зарахування коштів).

Так, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з останніх на користь Банку збитків, завданих курсовою різницею в розмірі 468 127 грн. 09 коп., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 7 751 доларів США 92 центів, трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 2 311 доларів США 43 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 вересня 2016 року становить 59 983 грн. 46 коп., а також про стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 10 457 грн. 25 коп.

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що в судовому засіданні знайшло підтвердження неналежного виконання з боку відповідачів рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 березня 2014 року, а тому на підставі ст.ст.509, 525, 526, 536, 554, 598, 611, 625, 1054 ЦК України вважав за необхідне задовольнити вимоги Банку.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може в повній мірі з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Відповідно до п.1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12% річних. Зі змісту п.2.5 вбачається, що несплата Позичальником процентів у зазначені в договорі терміни, є підставою для вимоги дострокового повернення грошових коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення Банком стягнення на заставне майно та майно, яке передане в іпотеку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( ч.1, 2 ст.554 ЦК України ).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.611 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 Постанови від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Так, позика вважається повернутою на момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.1, 2 ст. 533 ЦК України).

Таким чином, виходячи із системного налізу ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України та встановлених в ході розгляду справи обставин, можна дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Отже, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, зокрема того факту, що Договором було передбачено повернення кредиту до 14 травня 2014 року, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва про стягнення кредитної заборгованості було ухвалене 14 березня 2014 року, а виконано фактично - 13 жовтня 2015 року, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про неналежне виконання відповідачами їх зобов'язань, а отже наявність правових підстав для стягнення з відповідачів солідарно на користь Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 7 751 доларів США 92 центів, що складає 169 129 грн. 33 коп. та 3% річних в розмірі 2 311 доларів США 43 центів, що складає 59 893 грн. 46 коп.

Що стосується задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів курсової різниці, колегія суддів не погоджується з рішенням суду у цій частині, виходячи з наступного.

Курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти за різних валютних курсів.

Згідно зі статтею 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства України не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Так, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення курсової різниці не відповідає вимогам закону, а тому оскаржуване рішення у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих курсовою різницею.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 7 751 доларів США 92 центів, що складає 169 129 грн. 33 коп. та 3% річних в розмірі 2 311 доларів США 43 центів, що складає 59 893 грн. 46 коп., є законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду у цій частині відповідають дійсним обставинам справи та письмовим доказам, які містяться в матеріалах справи, а тому оскаржуване рішення у цій частині підлягає залишенню без змін.

Крім того, що стосується визначення загального розміру заборгованості, то з урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині визначення загального розміру заборгованості в сумі 697 144 грн. 18 коп. - змінити, зменшивши до 229 022 (двісті двадцять дев'ять тисяч двадцять два) грн. 79 коп.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення курсової різниці, колегія суддів вважала обґрунтованими та врахувала їх під час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (правова позиція ВСУ у справі за № 6-2307цс15 від 02 березня 2016 року).

А отже, доводи скаржника про те, що заборгованість, надана позивачем, розрахована з пропуском строків позовної давності, відхиляються колегією суддів, оскільки скаржником не подано заяву про застосування строків позовної давності в ході розгляду справи судом першої інстанції.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, які б виплинули на вирішення даної справи.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність частково задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням судді Юзькової О.Л. 16 травня 2017 року в частині стягнення збитків, завданих курсовою різницею - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в позові Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих курсовою різницею - відмовити.

Рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» () нараховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 7 751 доларів США 92 центів, що складає 169 129 грн. 33 коп. та 3% річних в розмірі 2 311 доларів США 43 центів, що складає 59 893 грн. 46 коп. - залишити без змін.

Рішення суду в частині визначення загального розміру заборгованості в сумі 697 144 грн. 18 коп. - змінити, зменшивши до 229 022 (двісті двадцять дев'ять тисяч двадцять два) грн. 79 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В.Головачов

О.В.Шахова