Апеляційне провадження № 22-ц/796/1599/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи761/26114/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену 27 листопада 2017 року суддею Піхур О.В. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва (дата і час складення повного тексту ухвали невідомо),-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подано заяву, у якій він просив суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6, а саме на квартиру АДРЕСА_2.

Свою заяву обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна третім особам, оскільки,спірна квартира уже була відчужена не один раз. Вважає, що такий вид забезпечення позову є абсолютно співмірним з позовними вимогам та виключить можливість відчуження майна до вирішення спору по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та, посилаючись на те, що висновки суду про відмову в забезпечені позову немотивовані, судом безпідставно не враховані доводи щодо необхідності вжиття заходів шляхом арешту спірної квартири, оскільки квартира неодноразово відчужувалась і на теперішній час спір щодо права власності на квартиру розглядається і в інших судах. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення його заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач та його адвокат доводи апеляційної скарги підтримали, з підстав в ній викладених та просили її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити ухвалу суду без змін, з підстав того, що арешт на квартиру вже накладено в іншій цивільній справі. Квартира знаходиться у її власності, як третьої особи, а тому відповідно до ст.150 ЦПК арешт на квартиру не передбачено.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи за законом повідомлені належно. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи .

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України (чинної на час прийняття судом першої інстанції ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 цього ЦПК встановлено, що позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції в повному обсязі не з'ясував обставини, за яких позивач просив вжити заходи забезпечення позову та не дослідив питання відповідності та співмірності позовних вимог виду забезпечення позову.

Враховуючи, те що між сторонами виник спір, який має майновий характер, спірна квартира неодноразово відчужувалась і з приводу прав на квартиру існують спори в інших судах, що визнає і ОСОБА_6, останній власник квартири, заява ОСОБА_4 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, з урахуванням доказів на підтвердження доводів викладених в ній підлягає задоволенню.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Доводи третьої особи ОСОБА_6 про те, що арешт не може застосуватись відносно майна (квартири) яка перебуває у власності третьої особи не суперечить вимогам п.1 ч.1ст.152 ЦПК (в редакції 2004 року), оскільки зазначеною нормою застосовано термін "майно що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб", до яких і можна віднести ОСОБА_6, як третю особу в справі, що розглядається.

Одним із принципів диспозитивності цивільного процесуального закону визначено право учасника справи, в тому числі позивача, розпоряджатись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Враховуючи що застосування заходів забезпечення позову носить тимчасовий характер та направлений на уникнення утруднень в майбутньому виконання рішення суду, доводи ОСОБА_8 є обґрунтованими та адекватними заявленим ним позовним вимогам, не порушуть інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. Обраний спосіб забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та запобігання порушень у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів, як самого позивача так і інших осіб.

Згідно статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року скасувати.

Клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею - 76,4 кв.м, житловою площею - 48,8 кв.м.

Виконання ухвали доручити Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст постанови складено 08.02.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: