Справа № 296/8506/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"05" березня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.,

при секретарі Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 В порядку поділу спільного сумісного майна за позивачем було визнано право право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири №57 у будинку по вул.Мануїльського,13/2 у м.Житомирі. Ставши власником 1/2 частини квартири позивач зареєструвала своє право власності. Проте до теперішнього часу позивач не користується належною їй квартирою , немає доступу до квартири, відповідач не надає ключі від вхідних дверей квартири, тобто фактично перешкоджає їй у користуванні квартирою.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 30.10.2017 року відкрито провадження по справі.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином за адресою проживання.

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 12.09.2016 року визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 та легковий автомобіль «NISSAN Primastar», 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1, шасі № VSKF4BCA6UY558252. В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним. Виділено у приватну власність ОСОБА_2 із спільної сумісної власності подружжя легковий автомобіль «NISSAN Primastar», 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1, шасі № VSKF4BCA6UY558252, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини вказаного легкового автомобіля в

сумі 100 539 грн., частина яких зарахована ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду у сумі 52 000 грн.

Припинено за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 частину легкового автомобіля «Ніссан Прімастар», 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати за проведення експертизи у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Як вбачаться з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №79660519 від 06.02.2017 року - право власності на 1/2 частину квартири №57, за адресою: м. Житомир, вул. І.Мазепи,13/2 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Позивачем заявлені вимоги про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою, що розташована за адресою: м.Житомир, вул.Мануїльського,13/2 шляхом передачі ключів від вхідних дверей.

Як роз'яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири №57, яка розташована за адресою: м.Житомир, вул.Мануїльського,13/2, а тому усунення перешкод у користуванні правом власності ОСОБА_1 шляхом передачі ключів від вхідних дверей в спірну квартиру найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні правом власності ОСОБА_1 шляхом передачі ключів від вхідних дверей в квартиру, яка знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Мануїльського,13/2.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні квартирою № 57 по вул. Мануїльського, 13/2 у м.Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя В. В. Бондарчук