печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва Кирилюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Андрійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - відповідач, ПАТ «Укрсоцбанк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Андрійовича (далі - третя особа, приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А.), в якому просить визнати виконавчий напис № 17385 від 28.08.2017 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню.

Перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, судом встановлено наступне.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, як на підставу для звільнення від сплати судового збору позивач посилається на положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Однак з такою позицією позивача суд не погоджується з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Предметом спору у даній справі є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відтак, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Враховуючи вищенаведене, на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норма Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється і тому посилання позивача на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як визначено у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», з 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762 грн. 00 коп.

Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивач до позовної заяви повинен був додати документ про сплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. на наступні реквізити: отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 380 04 897, рахунок отримувача 312 7, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 82 00 19, код класифікації бюджету 220 30 100, призначення платежу 22030100;050; «Судовий збір», Печерський р/с, 02896745, за (вид звернення, пункт з таблиці ставок судового збору), ПІБ (назва) платника.

Відтак, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Аналізуючи викладене, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Андрійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити позивачеві право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог встановлених ст. 177 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Кирилюк