Справа №628/1016/18
Провадження№2/628/711/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.

за участю секретаря - Кравцової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом кредитної спілки «Надія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Представник кредитної спілки «Надія», звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 40506 грн. 71 коп., посилаючись на те, що 04 грудня 2014 року, відповідач ОСОБА_1 уклала кредитний договір №5020 з кредитною спілкою «Надія». Крім того, для забезпечення виконання боржником зобовязання, 04 грудня 2014 року кредитна спілка «Надія» уклала договір поруки №5020 з ОСОБА_2 Відповідно до умов укладеного договору поруки, ОСОБА_2 зобовязалася відповідати перед кредитною спілкою за виконання боржником ОСОБА_1 у повному обсязі. Відповідно до вимог кредитного договору спілка зобовязалася надати ОСОБА_1кредит в сумі 12000,00 грн., цільове призначення: для придбання побутової техніки та компютерів, терміном на 12 місяців по 04 грудня 2015 року, під відсотки виходячи із ставки 60% річних. Узяті на себе зобовязання за вказаним договором кредитна спілка виконала та надала суму визначену договором відповідачу. У свою чергу ОСОБА_1 узяті на себе зобовязання не виконала, допустивши прострочення платежів, у результаті чого станом на 04 квітня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед кредитною спілкою за кредитним договором становить 40506,71 грн. Відповідачу була направлена письмова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором та велися телефонні переговори, однак відповідач не відреагувала на вимогу кредитної спілки повернути борг. Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору.

12 червня 2018 року відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позовну заяву у якому зазначила, що вона з викладеними позивачем позовними вимогами категорично не погоджується в повному обсязі у звязку з тим, що позивачем не було розяснено відповідачу ОСОБА_1 про реальну відсоткову ставку річних, перед оформленням договору не було надано час на ознайомлення із договором кредиту. Також зазначила, що пеня та заборгованість по процентам у даному зобовязанні нарахована таким чином, що їх сума значно перевищує 50% від суми боргу за кредитом, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Також вказала, що останній платіж ОСОБА_1 здійснила 18 липня 2016 року, перебіг спеціальної позовної давності почався у липні 2016 року, тому строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) - сплив 01 серпня 2017 року, крім того наголошує на тому, що одночасне стягнення пені та штрафу заборонено законодавством.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також, заперечував проти доводів та прохань відповідача ОСОБА_1 викладених нею у своєму відзиві на позовну заяву від 12 червня 2018 року через його необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала той факт, що вона брала кредит у кредитній спілці «Надія» у розмірі 12000,00 грн., що вона була ознайомлена з умовами договору та не заперечувала проти того, що вона повинна повернути кредит. Проте заперечувала проти стягнення штрафу у розмірі 6000,00 грн. Також, просила суд розстрочити виплату заборгованості частинами у сумі 500,00 грн. у звязку з тим, що на даний час вона знаходиться в скрутному становищі та має на своєму утриманні двох неповнолітніх братів та неповнолітнього сина.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить підпис ОСОБА_2 на повернутому рекомендованому почтовому відправленні. Причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

31 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_1 стала членом кредитної спілки «Надія» надавши до спілки заяву з проханням на вступ в члени та заповнивши особисту інформацію заявника, а 04 грудня 2014 заповнила заяву про надання кредиту у розмірі 12000,00 грн. строком на 12 місяців до 04 грудня 2015 року (а.с. 7-8).

04 грудня 2014 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір №5020 з позивачем кредитною спілкою «Надія» за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 12000,00 грн. строком повернення до 04 грудня 2015 року, що підтверджується ксерокопією договору разом з графіком погашення заборгованості та розміром нарахованих річних (а.с. 4-5).

04 грудня 2014 року кредитна спілка «Надія» уклала договір поруки №5020 з ОСОБА_2 Відповідно до умов укладеного договору поруки, ОСОБА_2 зобовязалася відповідати перед кредитною спілкою за виконання боржником ОСОБА_1 своїх обовязків по поверненню кредиту у повному обсязі (а.с. 6).

Отримання суми кредиту підтверджується ксерокопією видаткового касового ордеру від 04 грудня 2014 року про надання кредиту у сумі 12000,00 грн., факт отримання грошової суми підтверджується підписом відповідача ОСОБА_1 в квитанції (а.с. 9).

В період дії кредитного договору позичальник не дотримувалася умов кредитного договору, а саме: не здійснювала щомісячного погашення кредиту та не сплачувала відсотки у розмірах та у строки, визначені договором. В результаті не виконання боржником зобовязання утворилась заборгованість на загальну суму 40506,71 грн., що підтверджується ксерокопією розрахунку заборгованості (а.с. 10) з яких:

-12000,00 грн. основна сума боргу;

-22506,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-6000,00 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

В силу ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконує умови кредитного договору, що було підтверджено в ході дослідження наявних матеріалів цивільної справи, а також той факт, що відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти стягнення з неї тіла кредиту та процентів, тому сума заборгованості по договору від 04 грудня 2014 року, яка складається з тіла кредиту в розмірі 12 000 грн. та процентів у сумі 22 506,71 грн., всього 34 506,71грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 та поручителя по її кредитному договору ОСОБА_2 солідарно на користь позивача.

Стосовно вимоги про стягнення штрафу у розмірі 50% від суми фактичного залишку кредиту, що становить 6 000грн., судом встановлене наступне.

З наданого відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачем заявлене клопотання про застосування до позовної вимоги про стягнення штрафу наслідків пропуску спеціальної позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що останній платіж ОСОБА_1 здійснила 18 липня 2016 року, перебіг спеціальної позовної давності почався у липні 2016 року, тому строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) - сплив 01 серпня 2017 року, а тому, відповідно до положень ст. 258 ЦК України позивач пропустив строк спеціальної позовної давності, щодо предявлення вимог по стягненню штрафу по кредитному договору, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.

Стосовно інших заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості, які були надані відповідачем ОСОБА_1, то суд не бере їх до уваги, оскільки відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні частково визнала позов в частині стягнення тіла кредиту та процентів, і заперечували тільки проти стягнення з неї суми штрафу.

Відносно прохання відповідача розстрочити виконання рішення по 500 грн. щомісячно, то враховуючи, що до суду не було надано доказів тяжкого матеріального становища відповідача, а також не підтверджено, що на її утриманні знаходяться неповнолітні брати, суд на даний час не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення. Разом з тим суд розяснює відповідачу, що дане питання можливо вирішити на стадії виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Тому суд стягує у рівних частинах з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1505,98 грн. Тобто, 40506,71 грн. : 36884,24 грн. = 1.17 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 1762,00 грн. (судовий збір) : 1.17 = 1505,98 грн. (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості).

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 258, 526, 530, 536, 553-554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов кредитної спілки «Надія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, як солідарних боржників на користь кредитної спілки «Надія» суму заборгованості за кредитним договором №5020 від 04 грудня 2014 року у розмірі 34506,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Надія» витрати по сплаті судового збору у розмірі 752,99 грн. з кожної, загальною сумою 1505,98 грн.

В іншій частині позову відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2018 року.

Суддя Купянського міськрайонного суду

Харківської області ОСОБА_3