Справа № 308/1419/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 січня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді - Бедьо В.І.

при секретарі - Пазяк С.М.

за участі заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з третьою особою на стороні відповідача без самостійних вимог Ужгородська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, з третьою особою на стороні відповідача без самостійних вимог Ужгородська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 серпня 2009 року згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за № 1660 позивач отримав від свого батька - ОСОБА_2 в дар квартиру № 33, розташовану за адресою: м Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 7. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано 27 серпня 2009 року, що також підтверджується відповідним витягом № 23690284.

Позивач зазначає в позові, що у вказаній квартирі був і залишається зареєстрованим його батько ОСОБА_2, який подарував позивачу цю квартиру, який сам з неї виїхав і з 2009 року там не проживає, сторони не підтримують відносини.

14 грудня 2016 року позивач звернувся із заявою до Ужгородського відділу поліції Головного управління НП в Закарпатській області з проханням засвідчити факт не проживання його батька ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Працівники міліції, опитавши мешканців будинку № 7 по вулиці Заньковецької в м. Ужгороді, встановили, що в квартирі № 33 цього будинку дійсно ніхто не проживає, а відповідач ОСОБА_2 їм не відомий.

Таким чином зазначений факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою підтверджується висновком затвердженим начальником Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області № 44983/106/25/1-2016 від 16.12.2016 року та іншими письмовими доказами.

Позивач вказує на те, що відсутність відповідача у квартирі протягом більш як семи років створює йому незручності і впливає на розмір оплати комунальних платежів, частина яких формується з врахуванням кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Крім того, у випадку якщо у позивача виникне необхідність відчужити зазначену квартиру, факт реєстрації відповідача у ній при його фактичній відсутності неминуче стане перешкодою у здійсненні такого відчуження.

Таким чином факт реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі обмежує можливість здійснення ним права розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Відповідач судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені наступні обставини.

19 серпня 2009 року згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за № 1660, ОСОБА_1 отримав від свого батька ОСОБА_2 в дар квартиру № 33, розташовану за адресою: м Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 7 ( а.с 7 - 8)

Право власності на вказану квартиру було зареєстровано 27 серпня 2009 року, що також підтверджується доданим до матеріалів цивільної справи відповідним витягом № 23690284 ( а с. 9)

Позивач в судовому засіданні пояснив, що у вказаній квартирі був і залишається зареєстрованим його батько ОСОБА_2, який подарував йому квартиру, однак через складні стосунки батько виїхав із вказаної квартири і з 2009 року там не проживає, сторони не підтримують жодних відносин.

Факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою: квартира № 33, м Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 7 підтверджується довідкою № 42 від 06.02.2017 року, виданою ЖРЕР № 5 - Приватним підприємством «Ужгородський Будинковий Сервіс».

14 грудня 2016 року позивач звернувся із заявою до Ужгородського відділу поліції Головного управління НП в Закарпатській області з проханням засвідчити факт не проживання його батька ОСОБА_2 за вказано адресою, що відповідно підтверджується висновком від 16.12. 2016 року.

Факт не проживання ОСОБА_2 з 2009 року по теперішній час підтверджується також актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації № 41 від 06.02.2017 року, виданим відповідною житлово-експлуатаційною організацією - приватним підприємством «Ужгородський Будинковий Сервіс», до якої належить наш будинок № 7 по вул. Заньковецької, який складений в присутності мешканців квартир № 32, 36, 28 зазначеного будинку, зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Позивач вказує на те, що не зняття з реєстрації відповідача порушує його право вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своєю власністю, що відповідно стало підставою для зврення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.71 ч.1 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців , а згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку .

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положенням частини першрї статті 321 та статті 391 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З огляду на зазначені норми закону, та того факту, що відповідач по справі ОСОБА_2 сергій Миколайович більше шести місяців в належному позивачу будинку не проживає, відповідно участі в його утриманні не приймає, залишив такий в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 259, 263, 265, 280, 281, 284 ЦПК України, ст.ст.71,72, ЖК України, , ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , ст.383 ЦК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2; іпн: НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.

Зняти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2; іпн: НОМЕР_1) з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6