Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 753/446/15-ц

провадження № 61-2354св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 рокуу складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1,

ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 10 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 77.1/АА-01263.08.2, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17 732,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14,5 % річних та терміном повернення до 10 липня 2015 року; згідно додаткової угоди від 14 жовтня 2008 року процентна ставка була збільшена до 16,0 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором 10 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки

№ 77.1/АА-01263.08.2-П, за умовами якого ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність за своєчасне виконання боржником зобов'язань по кредитному договору.

У зв'язку із невиконанням належним чином відповідачами своїх зобов'язань утворилася заборгованість, яка станом на 16 березня 2015 року складає

20 782,56 доларів США, з яких: поточна заборгованість за кредитом в розмірі 913,30 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 12 307,22 доларів США; поточна заборгованість за процентами по кредиту в розмірі 92,72 доларів США; прострочена заборгованість за процентами по кредиту в розмірі 7 469,32 доларів США; а також позивачем нараховано пеню та 3 % річних у загальному розмірі 5 295 046,74 грн.

ПАТ «Родовід Банк», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2008 року № 77.1/АА-01263.08.2, яка станом на 16 березня 2015 року становить 20 782,56 доларів США та 5 295 046,74 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» 20 782,56 доларів США, що еквівалентно станом на 18 червня

2015 року 449 947,30 грн та 2 229 089,16 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» судові витрати в розмірі 1 827,00 грн з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у звʼязку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором, виконання якого забезпечено порукою ОСОБА_2, прострочена сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з останніх, а саме: сума основного боргу в розмірі 20 782,56 доларів США, 3 % річних у розмірі 27 059,78 грн та пеня за період з 17 березня 2014 року по

16 березня 2015 року в сумі 101 709,26 доларів США, з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 64 168,52 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в сумі 37 540,74 доларів США, що станом на 18 червня 2015 року еквівалентно 2 202 029,38 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року змінено.

Зменшено розмір солідарно стягнутих з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми заборгованості закредитом з

20 782,56 доларів США, що станом на 18 червня 2015 року еквівалентно

449 947,30 грн, до 16 483,62 доларів США, що станом на 18 червня 2015 року еквівалентно 358 854,67 грн, та зменшено розмір стягнутої суми пені з

2 229 089,00 грн до 343 131,23 грн.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що розмір заборгованості за кредитом підлягає стягненню в межах трьохрічного строку позовної давності, а саме: за період з 31 грудня 2011 року по

16 березня 2015 року в розмірі 16 483,00 доларів США, що станом на

18 червня 2015 року еквівалентно 358 854,67 грн. Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення розміру пені до 343 131,21 грн на підставі положень частини третьої статті 551 ЦК України.

08 листопада 2016 року ПАТ «Родовід Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року та залишити в силі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції необґрунтовано застосовано строк позовної давності щодо стягнення повної суми заборгованості по кредиту, відсоткам, платі за обслуговування кредиту, пені та 3 % річних.

Судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано частину третю статті 551 ЦК України та зменшено розмір неустойки.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 77.1/АА-01263.08.2, відповідно до умов якого

ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17 732,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,5 % річних та терміном повернення до 10 липня

2015 року. Згідно додаткової угоди від 14 жовтня 2008 року до цього договору процентна ставка була збільшена сторонами до 16,0 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором 10 грудня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки

№ 77.1/АА-01263.08.2-П, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язана солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 зобов'язань по кредитному договору від 10 липня 2008 року

№ 77.1/АА-01263.08.2.

Факт отримання кредитних коштів за договором від 10 липня 2008 року

№ 77.1/АА-01263.08.2 підтверджується матеріалами справи й відповідачами не заперечується.

У відповідності з пунктом 3.6 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором від 10 липня 2008 року № 77.1/АА-01263.08.2 станом на 16 березня 2015 року становить

20 782,56 доларів США, з яких: 913,30 доларів США - поточна заборгованість за кредитом; 12 307,22 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 92,72 доларів США - поточна заборгованість за процентами по кредиту; 7 469,32 доларів США - прострочена заборгованість за процентами по кредиту.

Крім того позивачем також нараховано відповідачам пеню та 3 % річних за період з 12 жовтня 2010 року по 16 березня 2015 року у загальному розмірі

5 295 046,74 грн, з яких: 159 410,27 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 82 569,28 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 818,49 доларів США - 3 % річних від суми простроченого кредиту; 424,47 доларів США - 3 % річних від суми прострочених процентів по кредиту.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У квітні 2015 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано клопотання про застосування строків позовної давності (а. с. 72-75).

ОСОБА_1 припинив сплачувати основну суму кредиту, не сплативши черговий платіж за період з 12 жовтня 2010 року по 10 листопада 2010 року та наступні платежі. Банк звернувся до суду з даним позовом лише

30 грудня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення в межах строку позовної давності, про застосування кого заявлено стороною, солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитом в розмірі 16 483,62 доларів США, що станом на 18 червня 2015 року згідно курсу НБУ становить 358 854,67 грн.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

За положенням пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК України).

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті

3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції) щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі

16 483,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2015 року еквівалентно 358 854,67 грн, а розмір нарахованої пені ПАТ «Родовід банк» значно перевищує розмір збитків. Тому обґрунтовано зменшив розмір стягнутої пені на підставі положень частини третьої статті 551 ЦК України до 343 131,23 грн, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року, яким змінено рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року, яким змінено рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило