Справа № 456/3229/17
Провадження № 2/456/445/2018
РІШЕННЯ

іменем України

08 лютого 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на гаражі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом в якому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на гаражі №№ 244, 245, 246 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию по вул. Нижанківського, 52 Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию Львівської області по вул. Нижанківського, 52 він має в користуванні бокс, який складається з трьох спарених гаражів. Перший гараж за №246 він побудував у 1997 році, другий у 2003 році та третій у 2005 році. На даний час всі три гаражі, які складають єдиний блок, увійшли в гаражний колектив імені Нижанківського в м. Стрию. Гаражний колектив не заперечує щодо оформлення права власності за ним. На момент побудови гаражів не вимагалось отримання свідоцтва про право власності на них. Однак, в даний час, виникла необхідність відчуження ним гаражів, а тому він змушений звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив суду, що він являється членом гаражного колективу імені Нижанківського, що розташований в м. Стрию Львівської області. Гаражі №№ 244, 245, 246 в даному гаражному колективі він побував на підставі рішення ОСОБА_2 міськвиконкому № 408 від 11.12.1996 року, № 201 від 25.07.2002 року та № 94 від 29.03.2005 року. На кожний із вказаних гаражів ним виготовлений технічний паспорт та зроблені відповідні звіти про їх вартість, а тому просив суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Львівської області ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила суду, що згідно Інформації з державного реєстру речових прав, земельні ділянки, які розташовані за адресою: Львівська область м. Стрий, вул. Нижанківського, 52, даних щодо права власності на ці земельні ділянки чи даних щодо їх користування в реєстрі відсутні. Це свідчить про те, що право власності на земельні ділянки, на яких розташовані гаражі №№ 244, 245, 246 ані за гаражним колективом імені Нижанківського, ні за позивачем ОСОБА_1 ніхто не оформляв. Гаражі побудовані самочинно, оскілки немає дозволу на виконання будівельних робіт. Натомість, в реєстрі наявні дані, що позивач ОСОБА_1 являється власником гаража № 445 по вул. Дрогобицька, 69а в м. Стрий Львівської області в гаражному колективі «Явір». Додала, що голова гаражного колективу імені Нижанківського повинен звернутись до міської ради із заявою про виділення земельної ділянки в користування, із внесенням відповідних даних в реєстр, однак з такою заявою гаражний колектив до ОСОБА_2 міської ради не звертався.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, котрі підтримали позов у повному обсязі, представника відповідача, котра заперечила щодо задоволення позову, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до виписки з рішення №408 від 11.12.1996 року виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Львівської області вирішено виділити земельну ділянку під будівництво гаражу в гаражному колективі по вул. Нижанківського гр. ОСОБА_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 (гуртожиток). Гараж № 246 в даному гаражному колективі позивач побудував саме на підставі даного рішення виконкому № 408.

02.10.2017 року на імя позивача ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем виготовлено технічний паспорт на гараж № 246 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию по вул. Нижанківського, 52, Львівської області, а 03.10.2017 року на імя позивача виготовлено звіт про оцінку майна, а саме гаража № 246 за вищенаведеною адресою, відповідно до якого ринкова вартість гаражу, загальною площею 50,1 кв.м. становить 79 164, 00 гривень.

На підставі рішення №210 від 25.07.2002 року виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Львівської області, позивачем ОСОБА_6 побудовано гараж №244 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию по вул. Нижанківського, 52, Львівської області.

02.10.2017 року на імя позивача ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем виготовлено технічний паспорт на гараж № 244 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию по вул. Нижанківського, 52, Львівської області, а 03.10.2017 року на імя позивача виготовлено звіт про оцінку майна, а саме гаража № 244 за вищенаведеною адресою, відповідно до якого ринкова вартість гаражу, загальною площею 49,3 кв.м. становить 77 911, 00 гривень.

На підставі ріщення №94 від 29.03.2005 року виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Львівської області, позивачем ОСОБА_6 побудовано гараж №245 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию по вул. Нижанківського, 52, Львівської області.

02.10.2017 року на імя позивача ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем виготовлено технічний паспорт на гараж № 245 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию по вул. Нижанківського, 52, Львівської області, а 03.10.2017 року на імя позивача виготовлено звіт про оцінку майна, а саме гаража № 245 за вищенаведеною адресою, відповідно до якого ринкова вартість гаражу, загальною площею 53,8 кв.м. становить 84 175, 00 гривень.

Позивачем до матеріалів справи додано план розміщення гаражів у гаражному колективі імені Нижанківського, погоджений головним архітектором м. Стрия 18.06.1997 року.

Крім того, відповідно до довідок №№3,4,5 від 22.08.2017 року, виданих гаражним колективом імені Нижанківського ОСОБА_1 про те, що гаражний колектив не заперечує щодо оформлення права власності на гаражі № 244,245,246 за позивачем ОСОБА_1, заборгованості по оплаті немає.

Суд з критикою відноситься до виданих гаражним колективом довідок в яких останні не заперечують щодо оформлення права власності за позивачем ОСОБА_1, оскільки ані гаражний колектив імені Нижанківського, ані позивач не являються власниками земельних ділянок на яких розташовані вищенаведені гаражі, а твердження позивача ОСОБА_1 про те, що перед початком будівельних робіт трьох гаражів йому було виготовлено будівельні паспорти на гаражі №№ 244, 245, 246 є голослівними, оскільки до матеріалів справи позивачем додано копію будівельного паспорту на гараж №244, який датований 15.01.2002 роком, а на два інші гаражі за цією ж адресою будівельні паспорти відсутні, позивачем суду таких не подано.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем не зроблено звіту про обстеження обєктів нерухомого майна гаражів № 244, 245, 246 в гаражному колективі імені Нижанківського, 52 в м. Стрию Львівської області, які б дали відповідь на питання чи є дані гаражі безпечними та готовими до експлуатації.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції України та з дотриманням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно з ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.5 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2ст.325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з ч.ч.1,3,5ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1,2 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

На підставі вищенаведеного, зокрема враховуючи такі факти, що: позивачем ОСОБА_1 не подано суду будівельних паспортів на гаражі № 245, 246 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию Львівської області; позивачем не виготовлено відповідних звітів пропроведення технічного обстеження гаражів, які б засвідчили безпеку та готовність гаражів до експлуатації, а також беручи до уваги те, що правовий режим земельної ділянки на яких розташовані гаражі № 244, 245, 246 не вирішено, оскільки згідно Інформації з державного реєстру речових прав, земельні ділянки, які розташовані за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Нижанківського, 52, даних щодо права власності на ці земельні ділянки чи даних щодо їх користування в реєстрі відсутні, що свідчить про те, що ані за гаражним колективом імені Нижанківського, ні за позивачем ОСОБА_1 ніхто не оформляв право власності на дану земельну ділянку, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4,7,10,12,263-265 ЦПК України, ст. ст. 15,16,316,317,318,319,321,328,376 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на гаражі №№ 244, 245, 246 в гаражному колективі імені Нижанківського в м. Стрию по вул. Нижанківського, 52, Львівської області - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не була вручена в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий-суддя ОСОБА_7