Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від заборгованості та зміну способу присудження аліментів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 року його зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 в розмірі по 1 000,00 грн. на кожну до їх повноліття. 12.05.2016 року видано виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання до ВДВС Дніпровського району м. Києва, де відкрито провадження державним виконавцем Гевел О.О. Згідно довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 20.09.2017 року заборгованість станом на 01.09.2017 року становить 34 080,68 грн. На час розгляду справи він був підприємцем на загальній системі оподаткування, крім того, працював неповний робочий день водієм в ТОВ «Картуз» та офіційно отримував заробітну плату в розмірі 1 500,00 грн., якої було достатньо для того щоб утримувати не лише себе, але й неповнолітніх дітей, і він з радістю готовий був сплачувати 2 000,00 грн. Проте, його було звільнено з посади водія, і з того часу по сьогоднішній день він ніде не працював, не отримував та не отримує доходи і заробіток, оскільки є інвалідом 2-ї групи, та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 312,00 грн. Як підприємець доходів не отримує. Крім того, відповідно до висновку від 29.03.2017 року Київського онкологічного центру у нього існує захворювання на рак правої легені. У нього цукровий діабет тип 2, інсулінопотребуючий, середнього ступеня важкості в стадії субкомпенсації, діабетична мікроаніопатія нижніх кінцівок з больовим синдромом гіперметропія середнього ступеня обох очей, діабетичний гепатоз, астено-невротичний синдром, хронічний панкреатит в стадії нестійкої ремісії. У зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обставини викладені в позовній заяві та уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в задоволенні, врахувати відзив на позов. Відповідач додатково зазначила, що вона сама виховує та забезпечує дітей, тоді як відповідач коштів на дітей не надає. Вважає, що відповідач може працювати, тим паче, що він неофіційно працює та отримує дохід. Він проживає і їх квартирі, тоді як їй доводиться винаймати житло. Відповідач створив такі умови, що їй з дітьми довелося піти з квартири. Він виганяв їх з квартири. Коли жили разом, то відповідач нічим не допомагав, зловживав спиртними напоями. Представник відповідача додатково зазначив, що надані позивачем документи були предметом іншої справи, де йому було відмовлено у зменшенні розміру аліментів. Крім того, у довідці на інвалідність не вказано, що відповідач не може працювати, і інвалідність встановлена до 2019 року. Вважає дії відповідача ухиленням від сплати аліментів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справа, матеріали справи № 755/4975/16-ц та № 755/15445/16-ц, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2017 року відкрито провадження.

Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося.

В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 05.06.1998 року. Від шлюбу мають двох дітей - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

12.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей в розмірі 550,00 грн. та 450,00 грн. При розгляді даної справи відповідач визнав позов частково, посилався на те, що постійної роботи не має, так як має хронічне захворювання - цукровий діабет ІІ типу, у зв'язку з чим витрачає кошти більше ніж 1 000,00 грн. на лікування.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1 000,00 грн. та доньки ОСОБА_6 у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

При постановленні рішення Апеляційний суд м. Києва врахував те, що ОСОБА_3 працює помічником вихователя в НВК «Щастя», її дохід в період з жовтня 2015 року по березень 2016 року складав 12 134,00 грн., те, що ОСОБА_1 було звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників та він отримував допомогу по безробіттю; враховано і те, що ОСОБА_1 страждає на хронічні захворювання, згідно консультаційного висновку спеціаліста, йому встановлено діагноз цукровий діабет ІІ типу в стадії декомпенсації.

Встановлено, що в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває на виконанні виконавчий лист по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, виданий на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 року.

За даними Довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 20.09.2017 року № 17/6, складеної державним виконавцем Гевел О.О., загальна заборгованість по аліментам ОСОБА_1 станом на 01.09.2017 року становить 34 080,68 грн. Встановлено, що з моменту призначення аліментів позивачем було сплачено лише 500,00 грн. на утримання дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

По даній справі позивач просить суд звільнити його від заборгованості по аліментам, яка виникла з 01.11.2016 року по 01.09.2017 року та зменшити розмір аліментів шляхом зміни розміру аліментів з твердої суми на 1/3 частину його доходів посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи, не працює, має захворювання на рак правої легені, у нього цукровий діабет тип 2, інсулінопотребуючий, середнього ступеня важкості в стадії субкомпенсації, діабетична мікроаніопатія нижніх кінцівок з больовим синдромом гіперметропія середнього ступеня обох очей, діабетичний гепатоз, астено-невротичний синдром, хронічний панкреатит в стадії нестійкої ремісії.

Вивчивши надані позивачем документи суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними та не доведеними. Посилання на наявність інвалідності суд не приймає до уваги, оскільки у довідці від 21.04.2017 року визначено інвалідність до 01.05.2019 року, та можливість працювати в спеціально створених умовах. Заборона на працю відсутня.

Не може бути прийнято до уваги і медичні документи, оскільки вказані захворювання є хронічними, та їх наявність була врахована при прийнятті рішення на стягнення аліментів.

Крім того, сторона позивача не надала до суду жодного документу на те, що ним, при наявності перерахованих захворювань, витрачаються значні кошти на лікування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини, та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від заборгованості та зміну способу присудження аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 04.07.2018 року.

Суддя: