Ухвала

04 травня 2018 року

м. Київ

справа № 2-2581/11

провадження № 61-21111ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2018 року в частині поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2018 року, задоволено заяву публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання. Видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-2581/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» боргу за кредитним договором та поновлено публічному акціонерному товариству «Марфін Банк» строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

ОСОБА_1 24 квітня 2018 року через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2018 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2018 року і відмовити у задоволенні заяви.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6 - 8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання передбачено пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року та постанова Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2018 року в частині поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2018 року в частині поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат