Справа № 191/4608/17
Провадження № 2/191/1968/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кухар Д.О.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу № 191/4608/17 за позовною заявою ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до Славгородської обєднаної територіальної громади про визнання права на земельну ділянку (пай) , -

ВСТАНОВИВ

26. 12. 2017 року позивач та його представник звернулися до суду із позовною заявою до Славгородської обєднаної територіальної громади про визнання права на земельну ділянку (пай).

В обґрунтування позову зазначили, що 07 жовтня 1996 року померла ОСОБА_3, свідоцтво про смерть від 07.10.1196 року, серії І-КИ № 104001 видане виконавчим комітетом Гірківськоі сільської Ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області. За час життя було складено заповіт, який зареєстровано в реєстрі №70 від 05 серпня 1993 року секретарем виконкому Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося заповідала синам ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_3 у 1997 році синами було оформлено спадщину у відповідності до чинного законодавства. Будинок перейшов у спадок до синів який з часом було продано.

03 травня 2002 року помирає ОСОБА_4. У 2017 році дружина ОСОБА_4 знайшла документи , які за час життя збирав її чоловік, для оформлення прав на земельну ділянку (пай) після смерті матері. Знайдені документи невістка передала ОСОБА_1, який з них дізнався, що мати мала право на отримання земельної ділянки (паю), але з невідомих причин їх не повідомили як спадкоємців, чим порушили їх права.

За життя ОСОБА_3 працювала в КСП імені Шевченко Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно довідки виданої КСП ім. Шевченка №54 від 27.04.1998 року ОСОБА_3 числилась в Державному акті на землю під №-266, але в списки не включена, у звязку з рішенням загальних зборів колгоспників на підставі того , що були відсутні спадкоємці.

Таким чином ОСОБА_1 має право на земельну частку (пай) як спадкоємець прав і обовязків ОСОБА_3, яка за життя своє право на одержання земельної ділянки (паю) не реалізувала.

Враховуючи вищевикладене, просить суд, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка Синельниківського району Дніпропетровської області у розмірі 5,63 умовних кадастрових гектар.

Позивач у підготовче судове засідання не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

До початку підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій просить здійснити розгляд справи за її відсутністю, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

До початку підготовчого судового засідання від представника відповідача ОСОБА_5 Славгородської селищної ради, надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без їх присутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.

Копією свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 104001, виданого 07 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Гірківської сільської Ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області відповідно в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 1 від 07.10.1996 року підтверджується факт смерті спадкодавця ОСОБА_3 ( а.с.6)

Згідно заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 70 від 05.08.1993 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, зробила розпорядження, яким усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідає ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ( а.с. 10)

Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом підтверджується, той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняли спадщину у визначений законом строк( а. с.11)

З свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 441759, виданого 15 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, відповідно в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 840 від 15.05.2002 року вбачається що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 03.05.2002 року помер ( а. с. 7)

Відповідно до копії Державного акту на право колективної власності на землю Серії ДП СВ 000001 від 20.04.1994 року, колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка с. Гірки Синельниківського району Дніпропетровської області, Новоолександрівською сільською радою народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області передано у колективну власність 3335,3 гектарів землі в межах згідно с планом.

Відповідно довідки виданої КСП ім. Шевченка №54 від 27.04.1998 року ОСОБА_3 числилась в Державному акті на землю під №-266, але в списки не включена, у звязку з рішенням загальних зборів колгоспників на підставі того, що були відсутні спадкоємці( а.с.8, 9)

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95 «Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розмірі в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними».

Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України в редакції 1990 року суб'єктами права колективної власності на землю є КСП, розпорядження земельними ділянками, переданими у колективну власність здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року "Про практика застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП и час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У відповідності з п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодека України чинного з 01 січня 2004 року, цивільні відносини які виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності з 01 січня 2004 року.

Таким чином, викладені обставини справи, що встановлені судом, підтверджують належність на відповідній правовій підставі права на отримання земельного паю за спадкодавцем ОСОБА_3 померлою 07 жовтня 1996 року, що виключає неможливість прийняття спадкоємцем (позивачем у справі) спадщини в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто у даному випадку позивачу ОСОБА_1 з 07 жовтня 1996 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5, 10, 19, 200, 206, 235, 259, 261 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1233, ч. 5 ст. 1268 ЦК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка Синельниківського району Дніпропетровської області у розмірі 5,63 умовних кадастрових гектар.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: ОСОБА_6