Справа № 635/7345/17
Провадження № 2/635/1105/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 року смт. Покотилівка Харківського район Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Караченцева І.В.,
секретар судового засідання - Ус Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1, місце знаходження - АДРЕСА_1
представник позивача: ОСОБА_3, місце знаходження - АДРЕСА_1
відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації- АДРЕСА_1
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком АДРЕСА_1
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві приватної власності належить 125/200 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Фактично в зазначеному будинку її родина мешкає з 2009 року, зареєстрована позивач, її донька - ОСОБА_1, неповнолітня онука - ОСОБА_4 та відповідач по справі - ОСОБА_2 з 12.12.1997 р.
75/200 частин зазначеного домоволодіння належить на праві приватної власності ОСОБА_5. Фактично домоволодіння між співвласниками не розподілене та порядок користування частками не визначений. Як стало відомо позивачу, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., жодної інформації про спадкоємців у позивача не має. Відповідач у будинку не проживає з 2001 року, перешкод у його проживанні та використанні за місцем реєстрації немає. Комунальні послуги тривалий час сплачує лише позивач.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2018 року провадження по справі відкрито.
Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити у повному обсязі та у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України та через оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомив.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Третя особа по справі надала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач є власником 125/200 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2008 року серії НОМЕР_2 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18603202 (а.с.5,6).
Фактично в зазначеному будинку її родина мешкає з 2009 року, зареєстрована позивач, її донька - ОСОБА_1, неповнолітня онука - ОСОБА_4 та відповідач по справі - ОСОБА_2 з 12.12.1997 р., що підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають у АДРЕСА_1 (а.с. 15-20).
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтями 316 та 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною першою статті 383 ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку виклав у своїй Постанові Верховний Суд України у справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, відповідно до якої, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім''ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов'язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до відповідних спірних правовідносин.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Статтею першою Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини (Європейська конвенція з прав людини) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що позивач правомірно володіє 125/200 частиною житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідач зареєстрований, але не проживає у належному позивачу житловому будинку, не веде з ним спільне господарство, оскільки закон не передбачає переходу прав і обов'язків в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку, суд вважає, що необхідно визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1
Рішення є підставою для скасування реєстрації ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3.н., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС в Харківській області 05.10.2000р., зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2, місце реєстрації- АДРЕСА_1

Третя особа - Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, місце знаходження: 62416, Харківська область, Харківський район, смт.Пісочин, пров.Транспортний, 2-А

Повне судове рішення складено 30 березня 2018 року.

Суддя І.В.Караченцев