Справа №337/4527/17
Провадження № 2/337/194/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Коваленко В.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення додаткових витрат на дитину

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що 31.12.2010 року з відповідачем укладено шлюб. Від шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. У зв'язку із ухиленням відповідача від обов'язків по утриманню сина рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2016 року було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1228 грн. щомісяця, починаючи з 16.05.2016 року і до повноліття. В січні 2017 року ОСОБА_6 звернувся із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2017 року шлюб було розірвано. З моменту стягнення аліментів судом відповідач протягом 13 місяців ухилявся від виконання своїх обов'язків по утриманню сина, на 01.06.2017 року розмір заборгованості складав 15330 грн. Такі обставини змусили 23.03.2017 року звернутись із заявою про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів по ст. 164 ч. 1 КК України. Тільки після цього почала отримувати аліменти. Крім того, ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, у зв'язку із тим, що він не працює. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2017 року розмір аліментів було зменшено та визначено в мінімальному розмірі, виходячи з прожиткового мінімуму на дитину на 01.12.2017 року у розмірі 930 грн. щомісяця. При цьому син дуже часто хворіє, перебуває на обліку з приводу дисплазії тазостегнових суглобів, деформації стоп П-Ш ступеня, міотонічного синдрому, підвищеного внутрішньочерепного тиску. Також на теперішній час дитині рекомендоване лікування, в тому числі оперативне. Син відвідує спеціалізований дитячий садок, а також потребує постійного отримання медичних препаратів, періодичного (1 раз на 6 місяців) курсу масажу та електрофорезу. Також декілька разів на рік проходимо обстеження у різних фахівців, для чого змушена оплачувати рентгенівські, УЗД та МРТ дослідження. Тільки за період перебування дитини на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 24.08.2017 року до 04.09.2017 року витратила на придбання рекомендованих лікарями медичних препаратів 1477,27 грн. При цьому хвороби дитини не дають можливості працювати повний день, тому працює на пів ставки. В той же час ОСОБА_6 після припинення шлюбних відносин жодним чином не приймав участі ні у вихованні, ні в утриманні дитини. Більше того, він надав згоду суду на те, щоб сина було визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (єдине житло, на яке він мав право користування). В той час, коли ця квартира належить і відповідачу. ОСОБА_6 є працездатним, на обліку як безробітний не перебуває, нікому іншому аліментів не сплачує, непрацездатних членів сім'ї не має, є власником частки трьохкімнатної квартири, тому він має можливість та зобов'язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину. А син, якому виповнилось 6 років, як і інші діти, хоче відвідувати цирк, театр, кіно, що є необхідним для його духовного розвитку, але дозволити це собі можемо тільки один раз на рік. А поїздку до моря, яке дуже корисно для дитини, змогла здійснити тільки тоді, коли, замість відповідача його мати почала погашати заборгованість по аліментах. Таким чином, з викладеного вище вбачається, що аліменти у розмірі 930 грн., які стягнуті з ОСОБА_6 не є достатніми для задоволення усіх потреб дитини та його гармонійного розвитку, тому змушена звернутись до суду. Просить суд стягнути з ОСОБА_4 додаткові витрати на лікування та розвиток ОСОБА_5, у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи із моменту звернення та до повноліття дитини.

Відповідачем ОСОБА_4 надані письмові заперечення, у яких вказано, що додані до позовної заяви копії документів не підтверджують факти, викладені у позові, а саме: не надано доказів на підтвердження додаткових витрат на дитину, які пов'язані з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Позивачка зазначає, що син часто хворіє, перебуває на обліку з приводу дисплазії тазостегнових суглобів, підвищеного внутрішньочерепного тиску. З довідки, наданої КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 5», вбачається, що дійсно дитина періодично хворіла. Але до позовної заяви не надано доказів перебування дитини на обліку, та пов'язану з цим необхідність постійного придбання ліків. Позивачкою не надано доказів на підтвердження

понесених нею витрат на рентгенівські, УЗД та МРТ дослідження, які нею, начебто,

оплачені. Лікувальні процедури - масаж, електрофорез та ін. проводяться дітям безкоштовно. У позові позивачка зазначає, що хвороби дитини не дають їй можливість працювати повний день, тому вона працює на пів ставки. Слід зазначити, що син відвідує дитячій садок повний день, що дає можливість позивачці також працювати повний день. Вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами. У позовній заяві не зазначено які саме обставини призвели до додаткових витрат на дитину, наприклад, на придбання спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, а також інші витрати пов'язані з тяжким захворюванням або із заподіянням їй травми, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. До позовної заяви позивачка надала

документи, які не відповідають дійсності, наприклад розрахунок заборгованості по

аліментам. На теперішній час немає будь-якої заборгованості перед позивачкою. У позовній заяві позивачка також зазначає, що він не приймає участь у вихованні дитини, при цьому приховуючи той факт, що під час спільного проживання саме він займався дитиною: приводив дитину до дитсадка та забивав сина, спілкувався з вихователями, відвідував батьківські збори. Після припинення спільного проживання, саме позивачка позбавляє його можливості спілкування з дитиною, у зв'язку з чим змушений був звернутися до Районної адміністрації по Хортицькому району з заявою про встановлення порядку побачень з дитиною. Але, навіть не зважаючи на Розпорядження, він не має можливості спілкуватися з дитиною, оскільки ОСОБА_3 не надає сина. Просить у позові відмовити.

Позивачка ОСОБА_3 надала відповідь на заперечення у яких вказала, що до позову було додано багато письмових документів, які є доказами наявності додаткових витрат на утримання сина, викликаних особливими обставинами. Син народився із родовою травмою, тому з народження дуже часто хворіє, потребує медичного супроводу лікарів ортопеда та невролога з приводу дисплазії тазостегнових суглобів, деформації стоп П-Ш ступеня, міотонічного синдрому, підвищеного внутрішньочерепного тиску та інших проблем зі здоров'ям, що підтверджується довідкою КЗ «Запорізького центру первинної медико-санітарної допомоги №5» від 16.08.2017 року № 148/01-10. Також на теперішній час дитині рекомендоване лікування, в тому числі оперативне, з приводу аденоїдної вегетації П ст. та правостороннього крипторхізму, що підтверджується направленням на операцію від 15.08.2017 року. Саме наявність хвороб обумовили відвідування сином спеціалізованого дитячого садка. Перебування дитини у спеціалізованому дитячому садку є платним. Щомісяця вносить в касу садка 150 грн., про що розписуюсь у відомості, один раз в квартал сплачує 200 грн. на миючи засоби, періодично - купує канцелярське приладдя, тощо. Також син повинен носити ортопедичне взуття, отримувати періодично (1 раз на 6 місяців) курсу масажу та електрофорезу. Останній раз купувала сину ортопедичне взуття 21.12.2017 року. Крім того, син декілька разів на рік проходить обстеження у різних фахівців, в тому числі УЗ дослідження. В 2017 році проходили двічі: 03.05.2017 року та 15.08.2017 року. При цьому мій син у 2017 році двічі перебував на стаціонарному лікуванні, крім того неодноразово лікувався амбулаторно. Останній раз - з 09.10.2017р. по 13.10.2017р. з приводу ОРВІ. В червні 2017 року син потребував лікування у стоматолога. За відвідання лікаря сплатила 452 грн., що підтверджується квитанціями ТОВ «Медцентру «Медатом» від 21 та 26 червня 2017 року. Вважає, що надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження наявності особливих обставин, з якими пов'язані додаткові витрати на утримання сина, а також того, що 930 грн. аліментів не вистачає на ці потреби дитини. Оскільки вказані витрати є систематичними, а спеціальні потреби дитини - постійними, то не ставить перед судом питання про відшкодування позивачем вже понесених витрат, а просить про стягнення з відповідача додаткових витрат щомісячними платежами. Крім того, я намагається надавати сину можливість розвиватись на необхідному фізичному, психічному, духовному та розумовому рівні. На Новий рік відвідували Новорічну Ялинку, для чого орендувала костюм Сніговика. На день народження у 2017 році подарувала дитині планшет. В грудні 2017 року купила йому новий рюкзак. За наявності можливостей відвідуємо кіно, театр, цирк. Виходячи з викладеного і підстав та посилань позовної заяви вбачає, що аліменти у розмірі 930 грн., які стягнуті з ОСОБА_6 на утримання сина не є достатніми для задоволення усіх потреб дитини та його гармонійного розвитку, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що у дитини була родова травма, з народження є вади які потребують постійного лікування, необхідно відвідувати спеціалізований дитячий садок, необхідне ортопедичне взуття та як дитина росте, необхідне масаж 1 раз на 6 місяців, та періодичне обстеження. Аліменти які встановлені у мінімальному розмірі, недостатньо для утримання дитини, та батько невчасно сплачує аліменти. Дитина проходила стаціонарне лікування, у неї поганий імунітет, і мати вимушена буди з дитиною на лікарняних, та щоб кожен раз не оформлювати лікарняний мати вимушена влаштуватися на роботу не пів ставки. Вважає, що платежі повинні бути регулярними. Необхідність задоволення позову у повному обсязі мотивує недоцільністю кожен раз звертатися до суду про стягнення коштів на покриття витрат.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, пояснила, що не надано достатньо доказів, що додаткові витрати викликані особливими обставинами. Кожна дитина хворіє. Позивачем вибрано невірний спосіб захисту. Вважає, що мають місце разові витрати. Деякі витрати вказані позивачкою не підтверджені документально. Пояснила, що відвідування розважальних закладів не є додатковими витратами. Просить у позові відмовити.

Суд, дослідивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення представників, письмові заперечення відповідача, відповідь на заперечення, додані до справи копії документів, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2016 року зменшено розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_4 заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2016 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 930 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до тексту рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2016 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.12.2010 року до 26.01.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого в свідоцтві про народження вказано ОСОБА_4 Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2016 року з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у сумі по 1228 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає із матір'ю. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2017 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 з неповнолітнім ОСОБА_5 визнано такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, співвласником якої є ОСОБА_4 Дитина ОСОБА_5 постійно спостерігається фахівцями КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5», та згідно довідки від 16.08.2017 року, а також консультаційних висновків лікарів-спеціалістів, виписного епікризу №5566 від 30.08.2017 року, перебуває як на амбулаторному, так і періодично на стаціонарному лікуванні, має хронічні захворювання, у зв'язку з чим ОСОБА_3 несе додаткові витрати на оплату медичних досліджень дитини та придбання ліків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, являються документи, які свідчать, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до наданих документів дитина ОСОБА_5 хворіє, перебуває на обліку з приводу різних захворювань, рекомендоване оперативне лікування(а.с. 13-17, 54, 56, 59, 61).

Позивачем підтверджено документально сплату грошової суми у розмірі 2144,27 грн., які суд вважає такими, що витрачені на лікування дитини(а.с. 27, 55, 57, 58).

Суд не приймає до уваги, як доказ, платіжні документи(а.с. 26, 65-68) так як з даних документів неможливо достеменно встановити на які потреби були сплачені грошові кошти, та чи відносяться вони до додаткових витрат на лікування, або розвиток здібностей дитини.

Надані позивачем докази витрат на відвідування кінотеатрів, театрів, цирку, витрати на костюм сніговика, придбання планшету на день народження (а.с. 28, 63, 62-64, 70-73) не свідчать про витрати призначені для розвитку здібностей самої дитини в розрізі положень ст. 185 СК України, а свідчать про виконання обов'язку матері з приводу виховання, навчання і загального розвитку дитини.

Питання про наявність, або відсутність заборгованості по аліментам, вчасність їх сплати, на переконання суду, не відносяться до предмету розгляду справи, і не приймаються судом до уваги, так як повинні самостійно вирішуватися окремо.

Суду не надано підтверджень, відповідними висновками лікарських комісій, за яким витрати мають здійснюватися постійно.

Посилання позивачки на необхідність періодичного придбання ортопедичного взуття для дитини, необхідність періодичного проходження обстежень, масажу, суд вважає такими, що не можуть розцінюватися такими, що мають фінансуватися наперед постійно.

Позивачем не надано відповідних належних доказів понесених витрат на перебування дитини у спеціалізованому дитячому садку.

Відсутність доказів на підтвердження наявності у дитини особливих здібностей, стійкого хронічного захворювання, підтвердженого відповідним висновком лікарської комісій, не надає можливості вирішувати питання про стягнення щомісячних додаткових витрат.

Крім того, всі заявлені позивачем витрати, є такими що нібито передбачаються наперед на кілька років щомісячно, до повноліття дитини, без жодного доведення необхідності здійснення таких щомісячних витрат протягом десятка років.

Фактично вимоги позивача про регулярність платежів, і необхідність задоволення позову у повному обсязі зводиться до недоцільності кожен раз звертатися до суду про стягнення коштів на покриття витрат, та недостатністю розміру стягуваних за рішенням суду аліментів. Таким чином суд вважає, що доведені позивачкою витрачені грошові кошти, як додаткові витрати, у розмірі 2144,27 грн., повинні бути стягнуті одноразово з відповідача, а так як на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини також мають бути однаковими, то сума до стягнення визначається як 1/2 частина від фактично понесених витрат.

Зазначена обставина не перешкоджає позивачці у разі здійснення нею фактичних додаткових витрат, необхідності здійснення таких щомісячних витрат впродовж років, за умови доведення їх доцільності, звертатися з позовом про їх стягнення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 185 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4(ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_2), одноразово додаткові витрати у розмірі 1072(одна тисяча сімдесят дві)грн. 14 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4(ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704(сімсот чотири) грн. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області, протягом 30 днів.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений 02.02.2018 року.

Суддя: