Справа № 127/9307/18
Провадження № 22-ц/801/33/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 127/9307/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., Радіонова С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування коштів в сумі 172 000 грн.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що він купив автомобіль «Volkswagen Т4» у ОСОБА_5, що належить ОСОБА_4 по генеральному дорученню за 3000 доларів США. Автомобіль був придбаний в неробочому стані, в зв'язку з чим ним було витрачено кошти на його відновлення в сумі 92873 грн.

Після відновлення транспортного засобу при використанні його для власних потреб, автомобіль був вилучений працівникам поліції з підстав, що він знаходиться у розшуку та на нього накладено обмеження, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем не доведено, що між ним і відповідачем укладалась угода про купівлю продаж автомобіля «Volkswagen Т4» днз НОМЕР_2, і відповідач отримував кошти за продаж даного автомобіля в сумі 79,500 грн, а також позивач являється власником спірного автомобіля.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в ході розгляду справи ним було надано відповідні докази на підтвердження того, що між ним та ОСОБА_5, який діяв на підставі доручення від імені ОСОБА_4, було укладено договір купівлі продажу зазначеного автомобіля.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 листопада 2016 року ОСОБА_4 видав ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження належним йому автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, випуску 1997 року, шасі(кузов) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2 строком на три роки з правом передоручення. (а.с.11)

13 травня 2017 року ОСОБА_5 видав ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, випуску 1997 року, шасі(кузов) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2 строком на три роки з правом передоручення. (а.с.12).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу від 14 вересня 2002 року ОСОБА_4 є власником зазначеного автомобіля .

За даними УДАІ УМВС України у Вінницькій області та ВДВС Козятинського районного управління юстиції з 16.01.2016 року вказаний транспортний засіб перебуває на автоматизованому обліку в зв'язку з накладенням на нього обмеження, власником якого являється ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до акту прийму передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 14.05.2017, на ремонт автомобіля «Volkswagen Т4» було витрачено 76,988,00грн, (а.с.6), на фарбування було витрачено 15,885.00грн.(а.с. 7). Товарними чеками від 14.06.2017 (а.с. 14) та від 16.05.2017 (а.с.15), засвідчений факт придбання матеріалів та запчастин на суму 10 385 грн., та 20050 грн відповідно.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 посилається на укладення між ним та ОСОБА_5, який діяв на підставі доручення від імені ОСОБА_4, договору купівлі продажу зазначеного автомобіля.

Проте погодитись з такими посиланнями не можна.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що між сторонами не склалися правовідносини щодо купівлі-продажу автомобіля.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за її подання покладається на особу, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

С.Г. Копаничук