Єдиний унікальний номер 243/2073/18
Номер провадження 22-ц/804/314/18
УХВАЛА

05 грудня 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 243/2073/18 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку трудової книжки за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, в частині стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року (суддя Мірошниченко Л.Є.),

в с т а н о в и в :

16 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки, посилаючись на те, що до 31 березня 2017 року позивачка працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», правонаступником якого є акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі», на посаді провідного спеціаліста відділу по організації бухгалтерського обліку, відповідач продовжував здійснення своєї господарської діяльності на непідконтрольній території України, а саме у місті Горлівка Донецької області з залишенням відповідної частини працівників для нормального функціонування підприємства. Відповідач, який звільнив її 31 березня 2017 року за угодою сторін, в порушення норм трудового права не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку, а також не видав їй її трудову книжку. Враховуючи те, що з 15 березня 2017 року на підприємстві виник простій не з вини працівника, оскільки структурні підрозділи підприємства, які знаходились у м.Горлівка, з цього часу було захоплено, тому просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у сумі 8664,70 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 9132,80 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою трудової книжки у сумі 100825,60 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не було надано ніякої правової позиції відносно листа від 12 квітня 2017 року за підписом голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_3, у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівнику при його звільненні з підприємства, цей документ і засвідчував факт заборгованості відповідача перед позивачем із заробітної плати та інших компенсаційних виплат. У своєму рішення суд не навів ніякої правової позиції щодо помилковості чи безпідставності наведених позивачем розрахунку із заробітної плати. Судом безпідставно був прийнятий до уваги Наказ № 81/5 від 08 травня 2015 року, який був винесений відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07 травня 2015 року для забезпечення ефективного управління і контролю за діяльністю підрозділів і працівників, які виконують роботу на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», оскільки у постанові КМУ на підставі якого був винесений цей наказ нічого не вказується щодо окремого кадрового обліку працівників в залежності від території знаходження. Відповідно п. 1.4. Наказу №289-0Д від 08 травня 2015 «Про організацію ведення діяльності на неконтрольованій території» відповідачем було введено на підприємстві обмін інформації та документації між контрольованій та неконтрольованій території з використанням засобів електронного зв'язку, з цього можна зробити висновок що з травня 2015 року до дня захоплення у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника підприємства. Підтвердженням, що на підприємстві не було ніякого окремого бухгалтерського та кадрового обліку в залежності від розміщення окремих відділів підприємства свідчить те, що відповідачем подавалися систематично звіти, в тому числі і за березень 2017 року, до Державної фіскальної служби України про сплату єдиного соціального внеску відносно працівників, які знаходилися на непідконтрольній території України і відносно позивача. Судом залишено поза увагою те що, у абз. 15 письмового повідомлення від 20 березня 2017 року №68/1742/ис «Про неможливість вивезення первинної документації», яке було направлено відповідачем до Дніпропетровського Управління ОВПП ДФС, у загальному переліку первинний документів, які залишилися на окупованій території не міститься посилання на втрати кадрової документації, зокрема, на втрату трудових книжок працівників підприємства. Судом безпідставно було прийнято до уваги, наданий представником відповідача науково-практичний висновок № 2370/2/21-10.2 від 24 липня 2017 року, як доказ того, що дії відповідача щодо ухилення від своїх обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, було спричинені під впливом дії форс-мажорних обставин (обставин не переборної сили). Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Це також підтверджується позицією Верховного Суду України, викладений у Постанові від 11 листопада 2015 року в справу за № 602159цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд помилково зробив висновок про настання для відповідача форс-мажорних обставин, що у свою чергу спричинило прийняття з боку суду низку помилкових процесуальних рішень у цій справі. Судом безпідставно було встановлено факт відсутності вини відповідача на підставі наданого відповідачем науково-практичного висновку Торгово-промислової плати України щодо невиконання вимог ст. 47, ч. 5 ст. 235 КЗпП України в частині вимог до відповідача про сплату середнього заробітку за весь час затримки трудової книжки.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, в частині оскарження рішення суду про відмову в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, в частині оскарження рішення суду про відмову в задоволенні позову про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку на рішення суду у даній цивільній справі.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення інформації на офіційному веб-сайті Судова влада https://dna.court.gov.ua/sud0590/.

Представник відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що провадження у справі необхідно зупинити за наступних підстав.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Встановлено, що Великою Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах - у справі №582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

З огляду на обставини справи №582/1001/15-ц вбачається, що Верховному Суду необхідно вирішити питання про правильне застосування норм статей 34, 113 КЗпП України, статей 1 та 12 Закону України «Про оплату праці», статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки», зокрема, шляхом роз'яснення:

1. Чи вважається простоєм не з вини працівника неможливість виконання ним трудових обов'язків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил), який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);

2. Чи вважається припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил) простоєм, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з вини працівника, коли за працівником зберігається середній заробіток.

3. Чи допускається оформлення підприємством працівнику відпустки без збереження оплати праці на період припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил) без відповідної заяви працівника про це та без обмеження такої відпустки конкретним строком.

Верховний Суд зазначив, що, враховуючи численні випадки припинення діяльності підприємств (в тому числі державних установ) на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил) правове врегулювання характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, містить виключну правову проблему та необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики як в порядку цивільного, так і адміністративного судочинства.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, а саме фізичної особи, яку звільнено 31 березня 2017 року, та підприємства, яке 15 березня 2017 року припинило діяльність на території проведення антитерористичної операції, а також об'єкта та предмета правового регулювання, а саме характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, а також умов застосування правових норм.

Враховуючи, що у справі №582/1001/15-ц, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду і даної цивільної справи №243/2073/18, тотожні об'єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі у відповідності до положень п.10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 252, 253, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Провадження у справі № 243/2073/18 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку трудової книжки за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, в частині стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року (суддя Мірошниченко Л.Є.), зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у цивільній справі №582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді І.В. Кішкіна

О.Д. Канурна

Л.І. Соломаха

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна