РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

Головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

Сторони та інші учасники у справі:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

треті особи Служба у справах дітей Хмельницької міської ради,

ПАТ КБ «ПриватБанк»

Представник учасників справи :

представник позивача ОСОБА_3,

представник третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частку у спільному майні подружжя, -

встановив :

06 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Пирогівецької сільської ради про визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частку у спільному майні подружжя.

29 березня 2018 року представник позивача подала суду клопотання про заміну неналежного відповідача на належного ОСОБА_2, та просила залучити до участі у справі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Хмельницької міської ради, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», подавши до суду уточнену позовну заяву.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 31 січня 2002 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5

Однак через постійні конфлікти шлюб між ними було розірвано 9 грудня 2015 року.

Під час проживання однією сімєю, ними за спільні кошти подружжя, було придбано майно, а саме: 29.07.2013 р. земельну ділянку площею 0,06 га, надану для особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17; кадастровий номер :01:010:0031; земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17; кадастровий номер :01:010:0030; житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями № 17, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Пирогівці, вулиця Шевченка.

Підтвердженням того, що вищевказане майно придбано у шлюбі, говорить і те, що в договорах купівлі-продажу нерухомих обєктів бралась її письмова згода.

3 квітня 2017 року ОСОБА_5 помер.

Звернувшись до нотаріуса щодо видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя згідно статті 60 СК України, нотаріус відмовила у видачі даного свідоцтва, мотивуючи це тим, що шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано до відкриття спадщини, а тому рекомендувала звернутись до судових органів.

Враховуючи те, що нотаріус не може видати Свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки згідно розділу II глави 11 п. 1.1. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», - у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Шлюб на момент смерті між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано, однак це не позбавляє її права на отримання у власність частки в спільному майні подружжя, оскільки дане майно було придбано в період шлюбу.

А тому просить визнати право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,06 га, наданій для особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0031; на земельну ділянку площею 0,25 00 га, наданій для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0030; на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями № 17, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка. Визнати за нею право власності на 1/2 частину даного майна.

Ухвалою судді від 11.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у звязку із не зазначенням ціни позову, яка відповідає фактичній ринковій вартості спірного майна, та не сплачено судовий збір відповідно до такої вартості.

Ухвалою судді від 19.01.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання, а 19.03.2018 р. було продовжено підготовче засідання.

Ухвалою суду 29.03.2018 р. було замінено первісного відповідача по справі Пирогівецьку сільську раду на належного відповідача ОСОБА_2 та залучено до участі у справі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Хмельницької міської ради, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Ухвалою суду від 13.04.2018 р. підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача направила суду клопотання про розгляд позовної заяви у їх відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову заперечує, оскільки буде звужено права відповідача.

Представник третьої особи - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не зявився, клопотань не надходило.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у звязку із наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що 31 січня 2002 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, який було розірвано 9 грудня 2015 року.

Від шлюбу у них народився ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

29.07.2013 р., а саме під час шлюбу позивачем та відповідачем за спільні кошти подружжя, було придбано майно, а саме: земельну ділянку площею 0,06 га, надану для особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17; кадастровий номер :01:010:0031; земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17; кадастровий номер :01:010:0030; житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями № 17, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Пирогівці, вулиця Шевченка. Дане майно було зареєстровано на відповідача.

Підтвердженням того, що вищевказане майно придбано у шлюбі, говорить і те, що в договорах купівлі-продажу вищезазначених нерухомих обєктів бралась письмова згода дружини позивача ОСОБА_1

3 квітня 2017 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ № 299763.

Позивач звернулася до нотаріуса щодо видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя згідно статті 60 СК України, проте нотаріус відмовила у видачі даного свідоцтва, мотивуючи це тим, що шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано до відкриття спадщини, а тому рекомендувала звернутись до судових органів, що вбачається із листа Хмельницької районної державної нотаріальної контори від 11.10.2017 р.

Із копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 вбачається, що із завою про прийняття спадщини звернувся відповідач ОСОБА_2 син померлого ОСОБА_5 Також ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав претензію кредитора. У звязку із чим 16.08.2017 р. було зареєстровано спадкову справу.

Із спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці, окрім ОСОБА_2, відсутні. Судом таких не встановлено.

А із довідки Пирогівецької сільської ради від 06.04.2017 р. вбачається, що померлий ОСОБА_5 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із пасербницею дочкою позивача ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), а у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.. 1264 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, спадкоємцем ОСОБА_5 є його син ОСОБА_2, який є спадкоємцем першої черги та який реалізував своє право, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому, інших спадкоємців судом не встановлено, не встановлено також і того, що пасербниця (дочка позивача) ОСОБА_6 проживала із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, і вона не є спадкоємицею ОСОБА_5 До того ж, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

При цьому встановлено, що вище зазначене майно, яке зареєстровано на померлого ОСОБА_5 було придбано у шлюбі із ОСОБА_1, про що нотаріусом бралася письмова згода позивача на той час дружини ОСОБА_5

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Таким чином, спірне майно, а саме земельна ділянка площею 0,06 га, надана для особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0031; земельна ділянка площею 0,25 00 га, надана для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0030; житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями № 17, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Дане майно було придбане ОСОБА_5 та ОСОБА_1 під час шлюбу за спільні кошти подружжя, що не заперечується відповідачем.

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Проте, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на дане майно, яке було придбано ними спільно із спадкодавцем, оскільки ОСОБА_5 - колишній чоловік помер, таке майно було зареєстровано на померлого ОСОБА_5, а шлюб було розірвано до його смерті, а тому порушуються права позивача на дане майно.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства тазах права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Крім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, визнання позову відповідачем, те, що нотаріус не може видати Свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки згідно розділу II глави 11 п. 1.1. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», - у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Те що, шлюб на момент смерті між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано, проте це майно придбавалася за час шлюбу та за спільні кошти подружжя, про що бралася письмова згода на той час дружини ОСОБА_1, інші спадкоємці окрім відповідача відсутні, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,06 га, надану для особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0031; на земельну ділянку площею 0,25 00 га, надану для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0030; на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями № 17, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.к. НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину:земельної ділянки площею 0,06 га, наданої для особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0031; земельної ділянки площею 0,25 00 га, наданої для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка, 17, кадастровий номер :01:010:0030; житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями № 17, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Пирогівці, вулиця Шевченка.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 04.06.2018 р.

Суддя