Провадження № 2/229/19/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засідання в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У позовній заяві, яка надійшла до суду 16 серпня 2017 року, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 вказали, що 26 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 та неповнолітня дитина ОСОБА_6 постраждали у результаті дорожньо-транспортної пригоди за таких обставин: 26 грудня 2015 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер «Ю 5349 ДО», здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Захисників ОСОБА_7 (Дніпропетровської) у напрямку вул. Шосейної (вул. ОСОБА_2) м. Покровська (Красноармійська), у порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, маючи обєктивну можливість спостерігати за рухом транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Cherry TIGGO», реєстраційний номер «АН 2026 ЕВ» під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду у попутному напрямку та виконав зупинку транспортного засобу. Вказані обставини встановлено постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2016 року по справі № 235/3310/16-п та не підлягають доказуванню. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Cherry TIGGO» отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим було проведено ремонтно-відновлювальні роботи, загальна вартість яких разом з вартістю запасних частин та матеріалів складає 19411 грн.00 коп. ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «ВАЗ- 21013» на підставі наявності у нього свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії АЦ № 851755. До того ж, ОСОБА_3 не уклав з жодною страховою компанією договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а особисто відмовився відшкодувати заподіяну ним шкоду, а тому ОСОБА_1 з метою отримання відшкодування спричинених йому матеріальних збитків був змушений звернутися з відповідною заявою до Моторно-транспортного бюро України (далі-«МТСБУ»). Звідти отримав письмову відповідь від 09 грудня 2016 року № 3/1-05/32406 про відмову у відшкодуванні заподіяної шкоди у звязку з тим, що транспортний засіб марки «Cherry TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 06 вересня 2016 року час огляду автомобіля аварійним комісаром, був вже відновлений і страхова компанія не мала можливості скласти калькуляцію відновлювального ремонту. Разом з цим, внаслідок ДТП ОСОБА_1 було також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнав у звязку з ушкодженням своєї власності - автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися транспортним засобом за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв?язків, а також був змушений багаторазово звертатися до страхової компанії, що стало певним ударом по його чоловічій гідності та престижу. Моральну шкоду позивач ОСОБА_1 оцінює в 3000,00 грн. Крім цього, внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Cherry TIGGO» ОСОБА_6 була травмована та доставлена з місця ДТП для надання кваліфікованої медичної допомоги до Покровської ЦРЛ. У лікарні на стаціонарному лікуванні вона знаходилась у період з 26 грудня 2015 року до 04 січня 2016 року. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 115 від 22 березня 2016 року у ОСОБА_6 під час звернення за медичною допомогою було виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що могло мати місце 26 грудня 2015 року в умовах дорожньо-транспортної пригоди, та які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ці ушкодження спричинили короткочасний розлад здоровя тривалістю понад шести днів, але не більш трьох тижнів. Таким чином, ОСОБА_6 було спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, вимушеністю проходити курс стаціонарного лікування, тощо. Спричинену ОСОБА_6 моральну шкоду позивачі оцінюють у 2000 грн.00 коп. Крім цього, позивачі потребували правової допомоги, тому звернулись до юридичної фірми «ОСОБА_8 і право». Фізична особа-підприємець ОСОБА_8 виконав взяті на себе зобовязання за договором про надання юридичної допомоги №385 від 07 липня 2016 року. Загальна вартість послуг фахівця в галузі права складає 3000,00 грн. Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, спричинену в результаті настання дорожньо-транспортної події, в розмірі 19411 грн., відшкодування спричиненої моральної шкоди у сумі 3000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.; позивач ОСОБА_5 просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітній дитині ОСОБА_6, у сумі 2000 грн. 00 коп.

25 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_3 надав суду письмове заперечення проти позову. В запереченні ОСОБА_3 вказав, що вважає заявлений позов необґрунтованим та таким, що не може бути задоволений, оскільки вимога позивачів про стягнення з нього збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зловживанням з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення. Обставини, за яких сталася ДТП за участю його та позивачів встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року № 3/235/1097/16, що набрала законної сили і доказуванню не підлягають. Відповідач не згодний з обґрунтуванням позову ОСОБА_1, який вказує, що внаслідок ДТП автомобіль «Cherry TIGGO» отримав механічні пошкодження, у звязку з чим було проведено відновлювальні роботи на загальну суму 19411 грн. з визначеним строком оплати 21 лютого 2016 року, та надав до суду копію акту виконаних робіт № 1998 без визначення дати проведення таких робіт, платника/замовника робіт, пробіг ТЗ, державний номер ТЗ, а рік випуску зазначено «2016». За переліком виконаних робіт визначено 12 найменувань та п'ять найменувань використаних запасних частин та матеріалів. Відповідач ОСОБА_3 вважає, що вказане не узгоджується з наступним: із наданих копій документів - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Cherry HGGO» визначено як 2012 рік (за актом - 2016); в протоколі про адміністративне правопорушення серії А1 № 975480 від 20 квітня 2016 року - визначені пошкодження автомобіля «Cherry T1GGO» як «розбитий задній бампер» та отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_6; відсутні документу, що свідчить про оплату замовлених та виконаних ремонтно- відновлювальних робіт, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Крім того, ОСОБА_3 вважає, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо зобовязання зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна транспортних засобів. До представлених позивачем доказів є питання щодо відповідності їх вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Вважає, що ОСОБА_1 не проводив відповідного дослідження, а так само не навів доказів заподіяння при ДТП саме тих механічних ушкоджень транспортному засобу, про наявність яких він лише вказує, надаючи копію акту виконаних робіт, відомості яких не співпадають з іншими наданими до суду документів. Так, жоден із документів не містить опису ушкоджень ТЗ під час ДТП.

Вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, не підлягає задоволенню, оскільки с необґрунтованою.

Щодо вимог ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, то у висновку експерта зазначені такі обставини справи, як 26 грудня 2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Чері- Тіго» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження. З місяця ДТП доставлено до ЦРЛ м. Красноармійськ. Згідно з дослідницькою частиною висновку експерта - вже ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, 26 грудня 2015 року о 14:00 годині була доставлена до ЦРЛ з попереднім діагнозом струс головного мозку. З медичної картки стаціонарного хворого на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, вона з 26 лютого 2015 року вже з 14:00 години до 04.01.2016 року перебувала на лікуванні. Відповідач вважає, що позивачем ОСОБА_5 надані суперечливі відомості, які не мають достовірних даних отримання тілесних ушкоджень неповнолітньою ОСОБА_6 при обставинах ДТП, які мали місце 26 грудня 2015 року о 15 годині 30 хвилин, а лише вказують про можливий факт отримання будь-яких тілесних ушкоджень в той самий день, але за інших обставин, тобто до часу - 14.00 години, коли її вже було доставлено до Красноармійської ЦРЛ, та не узгоджуються із подіями, визначеними постановою суду.

Також відповідач не згодний з розміром витрат на правничу допомогу, заявленим позивачем, оскільки не відомо, чи в повному обсязі були надані ці послуги, чи відповідають вони узгодженому кошторису.

Під час судового розгляду справи судом були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, призначена судова автотоварознавча експертиза.

В судове засідання позивачка ОСОБА_5 не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним. Надала заяву про розгляд в її відсутність.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив суду, що 26 грудня 2015 року приблизно о 13 год. 00 хв. під час керування ним автомобілем «Cherry TIGGO» по вул. Захисників Вітчизни в м. Покровську Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода. Другим учасником пригоди був відповідач ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «ВАЗ-21013». На місце ДТП приїздила дорожньо-патрульна служба, а приблизно через годину-півтори приїхав слідчий з експертом, які оглядали місце пригоди, робили фотознімки. Внаслідок ДТП дитина ОСОБА_6 отримала струс головного мозку і була госпіталізована до лікарні. В його автомобілі були пошкоджені задні двері, задній бампер, ковпак запасного колеса. Машину він ремонтував у лютому 2016 року, приблизно 3-4 дня, після того, як була проведена експертиза і слідчий дав на це згоду. Вона була на ходу, але задні двері погано зачинялися. В червні 2016 року позивач звертався за правовою допомогою до адвоката. Разом зверталися до страхової компанії, яка відмовила йому у виплаті грошових коштів, тому що автомобіль був вже відремонтований. ОСОБА_1 вказує, що йому була спричинена моральна шкода, оскільки він переймався з приводу перебування доньки у лікарні; через нервові потрясіння в нього порушився режим сну, пошкодження автомобіля додало проблем в організації робочого процесу, оскільки він працює на керівній посаді і повинен добиратися до місця роботи раніше підлеглих і рейсового автобусу, через пошкодження автомобіля він був вимушений потратити на ремонт кошти, які відкладав на родинну відпустку. Позивач ОСОБА_1 просив суд задовольнити його позов, окрім цього стягнути з відповідача витрати на оплату експертизи та сплачений ним судовий збір.

Представник позивачів ОСОБА_2 підтримав в судовому засіданні позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив суду, що по цій справі проводилось досудове слідство, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 було закрито. Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 16 червня 2016 року № 235/3310/16-п ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні ДТП, яке сталося 26 грудня 2015 року, за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Пошкодження автомобіля позивача були зафіксовані в протоколі огляду місця ДТП, під час якого проводилася фотозйомка, і саме ці фотографії були надані суду. У висновку експерта в написанні дати народження дитини допущена описка, яка спростовується довідкою з лікарняного закладу. Просить позов задовольнити, окрім цього стягнути з відповідача на користь позивачів витрати по оплаті експертизи та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що він не згодний з позовом, оскільки позивачі бажають отримати матеріальну вигоду за його рахунок. Дійсно, під час зіткнення з автомобілем «Cherry TIGGO» в останнього був пошкоджений задній бампер та ковпак запасного колеса. Одразу ОСОБА_1 запросив у нього 20 000 грн. за пошкодження, але ОСОБА_3 відмовився. Страховки він не мав і не сплачував позивачам ніяких коштів.

Представник відповідача ОСОБА_4 просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_5 з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Також, просила визнати неналежними та недопустимими доказами фотознімки транспортного засобу автомобіля «Cherry TIGGO», акт виконаних робіт №1998 та його виправлений примірник, надані представником позивача суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №247782, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_5 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 належить автомобіль «Cherry TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, червоного кольору, номер шасі LVVDB11B1CD233373 (а.с.10-11).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеного 26 грудня 2015 року у м. Красноармійськ, старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_11 отримав о 15 годині 00 хвилин повідомлення про ДТП від чергового Красноармійського ВП по вул. Дніпропетровській. Огляд був розпочатий о 15:50 год., закінчений о 16:20 год., проводився у світлу годину доби, з використанням цифрового фотоапарату «Олімпус» в присутності водіїв ОСОБА_3, ОСОБА_1 Оглядом було встановлено зіткнення транспортного засобу марки «ВАЗ-21013» під керуванням ОСОБА_3, з транспортним засобом марки «Cherry TIGGO» під керуванням ОСОБА_1 Оглядом транспортного засобу «Cherry TIGGO» було встановлено в задній частині пошкодження аварійного характеру, руйнування накладки на запасне колесо, осип накладки на запасне колесо. За результатами огляду місця події ДТП була складена схема (а.с.80-83).

Відповідно до висновку експерта Маріупольського відділення судмедекспертиз ОСОБА_12 №115 від 10 березня 2016 року на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_13 за медичними документами проведена судово-медична експертиза ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 З постанови про призначення експертизи було встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала тілесні ушкодження під час зіткнення транспортного засобу марки «ВАЗ-21013» під керуванням ОСОБА_3, з транспортним засобом марки «Cherry TIGGO» під керуванням ОСОБА_1 В дослідницькій частині висновку вказано, що на дослідження представлений «Супровідний листок» на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, з якого видно, що 26 грудня 2015 року о 14:00 її було доставлено до ЦРЛ м. Красноармійська з попереднім діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку. З медичної карти стаціонарного хворого №9562/1235/20 на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, видно, з 26 грудня 2015 року (14:00) по 04 січня 2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Красноармійській ЦРЛ. За висновком експерта дитині були спричинені легкі тілесні ушкодження (а.с.12-14).

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_13 від 10 квітня 2016 року було закрите кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України. В постанові вказано, що під час ДТП за участю ОСОБА_3 пасажир автомобіля марки «Cherry TIGGO» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, була травмована та з місця ДТП доставлена до ЦРЛ м. Красноармійська (а.с. 26-27).

20 квітня 2016 року старшим інспектором Красноармійського ВП Рєзніком О.С. був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, який 26 грудня 2015 року о 15:30 год. в м. Красноармійськ по вул. Дніпропетровській керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» реєстраційний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Cherry» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, чим пошкодив його (розбитий задній бампер), були отримані тілесні ушкодження гр. ОСОБА_6, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.79).

Постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №235/3310/16-п від 16 червня 2016 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення п. 13.1 ПДР України, яке мало місце 26 грудня 2015 року о 15:30 год. в м. Красноармійськ Донецької області на вул. Дніпропетровській під час керуванням ОСОБА_3 транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» реєстраційний номер НОМЕР_2, який скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Cherry» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні ушкодження, пасажир автомобіля «Cherry» отримала тілесні ушкодження (а.с.29).

В довідці №681 від 19 жовтня 2017 року Покровська центральна районна лікарня повідомляє, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно з записом №9234 на стор. 73 «Журналу реєстрації амбулаторних хворих за 2015 рік» була доставлена СШМД до приймального відділення Покровської ЦРЛ 26.12.2015 р. о 14:00 год. та госпіталізована до педіатричного відділення з діагнозом: Струс головного мозку (а.с.92).

Відповідно до акту виконаних робіт №1998 від 21 лютого 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_14 були виконані роботи по відновленню та заміні частин автомобіля «Cherry TIGGO» номер шасі LVVDB11B1CD233373, вартість яких склала 19411 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 21 лютого 2016 року відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1998 (а.с.93, 94).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження за фактом пошкодження автомобіля НОМЕР_3 від 10 січня 2018 року вартість відновлювального ремонту (з технічної точки зору) може становити 18092,70 грн., розмір втрати товарної вартості транспортного засобу становить 4342,07 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу може становити 22 382,77 грн. (а.с.127-138).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 26 грудня 2015 року приблизно в післяобідній час в м. Красноармійську на вул. Дніпропетровській він побачив ДТП та впізнав автомобіль ОСОБА_1, якого знав по роботі. В його машину ззаду вїхав автомобіль ВАЗ-21013 під керуванням відповідача. В автомобілі ОСОБА_1 був розбитий задній бампер, кришка на запасному колесі, зігнуті задні двері, які ОСОБА_1 відкрив з трудом. ОСОБА_1 їхав з сім'єю з чотирьох чоловік: він, дружина та двоє дітей. Дівчині стало погано, бо вона вдарилася головою під час зіткнення; викликали машину швидкої допомоги і дружина поїхала з дитиною до лікарні. Автомобіль ВАЗ-21013 також був ушкоджений, під машиною була розлита рідина і машина не заводилася. На місце приїхали працівники патрульної служби, а пізніше, години через дві, коли вже почало сутеніти, приїхав слідчий.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 26 грудня 2018 року йому зателефонував ОСОБА_3 і попросив притягнути його автомобіль з м. Красноармійська, оскільки він потрапив у ДТП. На своїй машині ОСОБА_9 возив ОСОБА_3 в лікарню на огляд на стан сп'яніння. Біля лікарні він бачив автомобіль «Cherry TIGGO» червоного кольору, але значних пошкоджень на ньому не побачив. Був пошкоджений задній бампер.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п.1.ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з п.6 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_1, яким останній правомірно користувався. Відповідач добровільно не відшкодував шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля, тому позивач звернувся до суду з позовом. А тому суд вважає, що між неправомірними діями відповідача, який на правовій підставі користувався джерелом підвищеної небезпеки, та спричиненою позивачу ОСОБА_1 шкодою, наведеною у позові, є причинний звязок, а тому відповідач ОСОБА_3 є відповідальною особою перед позивачем за спричинену шкоду.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

На підтвердження позовних вимог в частині розміру матеріальної шкоди позивач ОСОБА_1 надав акт виконаних робіт №1998 від 21 лютого 2016 року, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт склала 19411 грн.

Разом з тим, оскільки відповідач не погоджувався з вказаним розміром, за результатами експертного автотоварознавчого дослідження за фактом пошкодження автомобіля НОМЕР_3 було встановлено, що вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу (з технічної точки зору) може становити 18092,70 грн.

Висновок експертного автотоварознавчого дослідження є документом, що містить відомості про обставини, що мають значення для справи, тобто письмовим доказом.

Натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження його заперечень проти розміру матеріальної шкоди, про стягнення якої просив позивач ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача відшкодування спричиненої матеріальної шкоди підлягають задоволенню у розмірі встановленої експертним автотоварознавчим дослідженням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у сумі 18092,70 грн.

Суд не погоджується з твердженням представника відповідача ОСОБА_4 про те, що фотознімки транспортного засобу «Cherry TIGGO» реєстраційний номер НОМЕР_1, які надані представником позивачів суду 23 жовтня 2017 року і на підставі яких було проведено експертне автотоварознавче дослідження є неналежними та недопустимими доказами. Під час долучення вказаних фотознімків представник позивача ОСОБА_2 пояснював, що вказані фотознімки були зроблені на місці ДТП та надані їм слідчим. Проведення фотозйомки під час огляд місця ДТП підтверджується записом у протоколі огляду місця ДТП від 26 грудня 2015 року, в якому зазначено про застосування технічних засобів фіксації - цифрового фотоапарату «Олімпус» (а.с.80). До того ж, в судовому засіданні 23 жовтня 2017 року під час долучення фотознімків до матеріалів справи вони надавались для огляду відповідачу ОСОБА_3, який підтвердив, що ці фотознімки зроблені на місці ДТП і на фотознімках зафіксований його автомобіль (а.с.104, журнал судового засідання, записи №№11,13).

Також суд не погоджується з твердженням відповідача та його представника про те, що заявлені позивачем ушкодження транспортного засобу «Cherry TIGGO» не відповідають тим, які були завдані при ДТП, а є збільшеними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення визначені пошкодження цього автомобіля як «розбитий задній бампер». Ці твердження спростовуються записами в протоколі огляду місця ДТП, який складений безпосередньо на місці ДТП, поясненнями свідка ОСОБА_10, фотознімками автомобіля з місця ДТП. До того ж, в ст. 256 КУпАП (зміст протоколу про адміністративне правопорушення) не вказано, що протокол має містити детальний перелік ушкоджень транспортних засобів, отриманих під час ДТП.

Крім того, суд не погоджується з твердженням відповідача та його представника про те, що не підлягають задоволенню вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, оскільки ним не дотримано вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на положення ЦК України (ст. 1187, 1192) факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України № 6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї постанови № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В пункті 5 цієї постанови розяснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 та визначаючи її розмір, суд враховує глибину і тривалість його моральних страждань, викликаних пошкодженням майна, бере до уваги, що позивач деякий час був позбавлений можливості використовувати автомобіль, змінився його звичний ритм життя, він був вимушений нести додаткові грошові витрати, враховуючи вимоги розумності та справедливості вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація моральної шкоди сумі 1000 грн.

Розглядаючи вимоги позивача ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітній дитині ОСОБА_6, та визначаючи її розмір, суд враховує глибину і тривалість моральних страждань неповнолітньої дитини, які полягають у фізичному болі та стражданнях, вимушеності проходити курс стаціонарного лікування у лікарняному закладі під час новорічних свят, враховуючи вимоги розумності та справедливості вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню компенсація моральної шкоди сумі 2000 грн.

Суд не погоджується з твердженням відповідача та його представника про те, що докази отримання тілесних ушкоджень неповнолітньою ОСОБА_6 при обставинах ДТП, яке мало місце 26 грудня 2015 року о 15:30 год., є суперечливими, а лише вказують про можливий факт отримання будь-яких ушкоджень в той же день, але раніше за часом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Заперечення відповідачем та його представником факту отримання неповнолітньою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень саме під час ДТП за участю ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Цей факт знайшов своє підтвердження в поясненнях свідка ОСОБА_10, який вказував, що в автомобілі ОСОБА_1 знаходилась його родина з чотирьох чоловік, що дівчині стало погано і її забрала до лікарні машина швидкої допомоги. Також цей факт підтверджується довідкою з Покровської центральної районної лікарні (а.с.92). В дослідницькій частині висновку експерта №115 від 10 березня 2016 року також йде мова про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 отримала тілесні ушкодження під час ДТП. Про цей факт йдеться і в постанові про закриття кримінального провадження, і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Щодо розбіжностей в даті народження дитини, то вона мають місце в процесуальних документах, які складені слідчим в ОВС СУ Головного управління НП в Донецькій області ОСОБА_13 (постанові, на підставі якої проведена судово-медична експертиза (а.с.12) та постанові про закриття кримінального провадження). З дослідницькій же частині висновку експерта мова йде саме про ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, відносно якої і призначалася, і була проведена судово-медична експертиза.

Щодо розбіжностей у визначенні часу здійснення ДТП, то суд зазначає таке. Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеного 26 грудня 2015 року у м. Красноармійськ, старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_11 отримав повідомлення про ДТП о 15 годині 00 хвилин, тобто, статися пізніше цього часу дорожньо-транспортна подія фізично не могла. Огляд місця події ДТП слідчий розпочав о 15:50 год. Як пояснив свідок ОСОБА_10 слідчий приїхав на місце події приблизно через дві години, коли на вулиці вже почато сутеніти. З комплексному аналізу цих доказів суд робить висновок, що подія ДТП сталася близько 14:00 години 26 грудня 2015 року, що узгоджується і з документами з медичного закладу. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складався 20 квітня 2016 року і не на місці події, вже після закриття кримінального провадження і на підставі постанови про закриття кримінального провадження, в якій саме і з'явився час вчинення ДТП о 15 годині 30 хвилин. А оскільки постанова судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №235/3310/16-п від 16 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 була винесена за результатами розгляду саме цього протоколу, тому в ній вказано час здійснення ДТП саме о 15 годині 30 хвилин. Але такий час здійснення ДТП не узгоджується з первинними документами, складеними в день здійснення ДТП, а тому не береться судом до уваги.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

Стаття 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що при зверненні до суду позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 1280 грн., поніс витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн., на проведення експертизи 2000 грн., позивач ОСОБА_5 сплатила судовий збір у сумі 640 грн.

Твердження відповідача та його представника про те, що позивачем ОСОБА_1 не надані докази на отримання правничої допомоги в обсязі, який відповідає сплаченому гонорару, не відповідають дійсності. В матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового касового ордеру №385 про оплату ОСОБА_1 юридичній фірмі «ОСОБА_8 і право» договору у сумі 3000 грн., кошторис №385 від 07 липня 2016 року на виконання робіт про надання правничої допомоги, зокрема, надання усних консультацій по договору, проведення претензійної роботи зі страховими компаніями, складання позовної зави, інших документів, проведення розрахунків (а.с.33-34). Також є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення адресату «Моторно-транспортне страхове бюро», яке свідчить про, що відправником листа був представник позивачів ОСОБА_2 (а.с. 31). Також про надання представником ОСОБА_2 правничої допомоги позивачам свідчить його участь у судових засіданнях.

Суд дійшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 18092,70 грн., компенсації моральної шкоди 1000 грн., тобто 85% від заявлених вимог, позивача ОСОБА_5 - компенсації моральної шкоди у сумі 2000 грн., тобто 100% від заявлених вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів підлягають стягненню понесені судові витрати в такому розмірі: на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у сумі 2550,00 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 1700,00 грн., судовий збір у сумі 1088,00 грн.; на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 640,00 грн.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст..ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, РНОКПП НОМЕР_5, матеріальну шкоду, спричинену в результаті настання дорожньо-транспортної події, в розмірі 18 092 (вісімнадцять тисяч дев'яносто дві) грн. 70 коп., відшкодування спричиненої моральної шкоди у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2550 (дві тисячі пятсот п'ятдесят) грн. 00 коп., витрати на проведення експертизи у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 1088 (одна тисяча вісімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_4, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, РНОКПП НОМЕР_6, відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_13, у сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення решти матеріальної шкоди та решти відшкодування спричиненої моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Суддя: С. О. Рагозіна