ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7269/18 Номер провадження 22-ц/814/506/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 11 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову і про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів (час ухвалення судових рішень з 14.19 до 14.48; дата виготовлення повного тексту судових рішень - 16 жовтня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про зобов'язання нарахувати і виплатити заробітну плату.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, просила ухвалити рішення, яким зобов'язати Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки нарахувати і виплатити їй заробітну плату у розмірі 90 126 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що за час її роботи у навчальному закладі на посаді завідуючої бібліотекою з 2010 року по 2018 рік їй незаконно не нараховувалися та не виплачувалися передбачені трудовим законодавством кошти на оздоровлення під час щорічної відпустки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, надбавка у розмірі 15% від посадового окладу за роботу з фондом підручників, а також не проводилася індексація заробітної плати.

Разом з позовом ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати, передавти у користування третім особам, передавати у заставу автомобіль «Шкода Октавія», обґрунтовуючи вимогу тим, що відповідач відмовляється врегулювати спір у добровільному порядку, що породжує вмотивовані сумніви щодо виконання рішення суду на її користь.

У заяві про забезпечення доказів ОСОБА_2 просила суд зобов'язати відповідача надати довідки:

про дату і суму придбання автомобіля «Шкода Октавія», щоквартальні звіти про витрати на придбання бензину;

про повний розмір оплати праці працівників коледжу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з 2010 року по 2018 рік включно із зазначенням складу виплат;

про дату і розмір коштів, виділених коледжем на придбання квартири працівнику ОСОБА_4 і для проведення весілля ОСОБА_8

Заявлені вимоги мотивовані необхідністю довести факт наявності у відповідача коштів у спірному періоді.

Ухвалами Октябрського районного суду м.Полтави від 11 жовтня 2018 року у задоволенні заяв ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати обидві ухвали суду першої інстанції та ухвалити судові рішення про задоволення обох заяв.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову та про забезпечення доказів суд не врахував розмір заявлених вимог, тривалість невиконання відповідачем обов'язку з нарахування і виплати позивачці коштів, не врахував позицію відповідача, який обґрунтовує свої заперечення відсутністю коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін. У відзиві наведені обґрунтування незгоди із заявленими позовними вимогами, а також висловлена згода з висновками суду першої інстанції по обом заявам позивачки.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скаргм слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо заяви про забезпечення доказів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Одним із способів забезпечення доказів є витребування доказів судом.

Згідно ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів, зокрема мають бути зазначені докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Наведені норми слід тлумачити і застосовувати у їх системному зв'язку із положеннями ст.76 - ст.81 ЦПК України, зокрема про належність доказів, обов'язку доказування, а також враховувати характер спірних правовідносин і зміст заявлених вимог.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору за позовом ОСОБА_2 є вимога про покладення на Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки обов'язку нарахувати і виплатити позивачці заробітну плату у сумі 90 126 грн. за період з 2010 року по 2018 рік, яка складається з 19 551 грн. коштів на оздоровлення під час щорічної відпустки, 19 551 грн. матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, 23 652 грн. доплат за роботу з фондом підручників, 11 423 грн. 91 коп. індексації невиплаченої заробітної плати.

Як на правову підставу для задоволення заявлених вимог позивач посилається на Постанову КМУ №1062 від 30 вересня 2009 року, Інструкцію про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затверджену наказом Міністерства освіти №102 від 15 квітня 1993 року, статтю 33 ЗУ «Про оплату праці».

Відповідно до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек" (затверджений і доповнений постановами КМУ № 84 від 22 січня 2005р., №1062 від 30 вересня 2009 року), Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти кошти на оздоровлення під час щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, доплати за роботу з фондом підручників виплачуються у межах фонду заробітної плати. При цьому положення цих нормативних актів поширюється на державні і комунальні заклади.

Обов'язок здійснення індексації заробітної плати прямо покладений законом на роботодавця.

Отже, належними доказами для правильного вирішення цього спору мають бути внутрішні документи учбового закладу, якими регулюється порядок формування фонду заробітної плати, структура заробітної плати, розміри і структура виплат, здійснених відповідачем позивачу у спірному періоді, тощо.

При цьому такі докази за змістом положень ст.21, норм глави VII КЗпП України, ст.81 (зокрема положень частин четвертої) ЦПК України має надати роботодавець - відповідач у справі, обов'язок якого вчасно нарахувати і виплатити працівнику усі належні суми за виконану роботу не ставиться законом у залежність від наявності у нього коштів..

З огляду на встановлене слід погодитися з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого ОСОБА_2 клопотання про витребування доказів.

Щодо заяви про забезпечення доказів.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Частиною другою ст.150 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною третьою ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Оцінюючи зміст позовних вимог, обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, на яких наполягає позивачка, апеляційний суд враховує, що відповідач у справі є функціонуючим учбовим закладом, стосовно якого суду не надано доказів про його фінансову неспроможність, про відсутність коштів, іншого майна, окрім автомобіля, на яке може бути звернуто стягнення, у разі задоволення позову.

Сам факт невизнання відповідачем заявлених вимог не може слугувати підставою для покладення на нього судом певних обмежень щодо належного йому майна.

Посилання позивача на загальний стан виконання судових рішень у Державі також не може бути прийняте як ключовий і беззаперечний доказ майбутнього ухилення відповідача від виконання можливого рішення суду на користь позивача.

Окрім того, у справі відсутні належні і допустимі докази про те, хто є власником автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1.

З огляду на наведене, апеляційний суду погоджується з висновками суду першої інстанції по обом заявленим клопотанням.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 11 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову і про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів звалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 3 грудня 2018 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов