Справа № 509/5259/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участі секретаря Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 3,9367 га, кадастровий номер :01:002:0029, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №33, ділянка №2, після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 31 січня 2004 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 31 січня 2004 року помер її чоловік ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 3,9367 га, кадастровий номер :01:002:0029, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №33, ділянка №2. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка.

Постановою Державного нотаріуса Овідіопольської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 10.09.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказане майно, оскільки спадкоємцем не надано оригінал правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку. Виходячи з неможливості реалізувати позивачу свої спадкові права іншим шляхом було вирішено звернутися до суду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2004 року помер ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 8.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 3,9367 га, кадастровий номер :01:002:0029, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №33, ділянка №2.

Земельна ділянка №2, площею 3,9367 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №33 належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №458430, зареєстрованого 10 квітня 2003 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №005.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1

Позивач звернувся до Державного нотаріуса Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено постановою державного нотаріуса від 10.09.2018 року № 1048/02-31 у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 3,9367 га, кадастровий номер :01:002:0029, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №33, ділянка №2.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - підлягають задоволенню, оскільки позивач має достатні правові підстави на визнання за ним права власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 3,9367 га, кадастровий номер :01:002:0029, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №33, ділянка №2, в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги після померлого ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265,268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 3,9367 га, кадастровий номер :01:002:0029, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №33, ділянка №2, в порядку спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, після померлого ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Одеського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_4