Справа № 454/288/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 квітня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Поторицької сільської ради Сокальського району Львівської області , третя особа Сокальська районна державна адмінінстрація про визнання права на земельну частку (пай) -,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд до Поторицької сільської ради, третя особа Сокальська районна державна адмінінстрація про визнання права на земельну частку (пай) з наступних підстав:

12 березня 1994 року Протоколом №2 рішення правління селянської спілки «Дружба» позивач був прийнятий на посаду сантехніка на ферму №1. На підставі протоколу №7 від 8 липня 1995 року прийнятий в члени селянської спілки «Дружба». Згодом на підставі рішення загальних зборів від 23 лютого 1997 року селянська спілка «Дружба» реорганізована була в Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба», де працював до 28 лютого 2004 року на різних посадах. При паюванні земель сільськогосподарського призначення був помилково пропущений в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай). Позивач неодноразово звертався в Поторицьку сільську раду, Сокальську районну державну адміністрацію для отримання права на земельну частку (пай), адміністрацію тогочасної селянської спілки «Дружба», проте у задоволенні його клопотання було відмовлено.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Поторицьку сільську раду з клопотанням про виділення земельної частки (паю) та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,68 умовних кадастрових гектарів. Однак йому було відмовлено на підставі того, що землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Львівській області. Рекомендовано було також звернутися в суд для захисту свого права.

7 грудня 2017 року позивач звернувся з аналогічним клопотанням в Сокальську районну державну адміністрацію Львівську області. Листом від 15 грудня 2017 року №513/02- 27 йому було відмовлено у задоволенні клопотання. Позиція Сокальської районної державної адміністрації полягала у відсутності підстав для видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) та надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмову вважає незаконною та необгрунтованою з таких обставин.

На реалізацію права громадян на землю Львівською обласною радою була прийнята ухвала №277 від 01.02.1993 року, якою затверджена Програма приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, а 08.12.1993 року ухвалою №351 Львівська обласна рада затвердила положення і статути до згаданої Програми приватизації. Пунктом 3.2 Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області було передбачено підстави для складання списку осіб, які мають право на землю. Цим актом було визначено коло осіб, які мають право на земельну частку. До них ухвала Львівської обласної ради відносила членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонерів, які раніше працювали в ньому, а також осіб, які зайняті в соціальній сфері. Проте ухвали Львівської обласної ради є підзаконними актами, реалізовували норми національного земельного законодавства, яке діяло на той час. Порядок обчислення середньої земельної частки (паю), коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), порядок набуття у власність визначався Земельним кодексом України. Відповідно до ч.9 ст.5 Земельного кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 18 грудня 1990 року в редакції, в якій діяв на час паювання, вказано, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Крім цього, право на одержання частки у майні колективного підприємства, передбачено ст.ст. 9, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємстві». Записами у трудовій книжці позивача підтверджується факт трудових відносин з селянською спілкою та членство в ній, а отже віднесення і до числа осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Аналогічно його права на земельну частку (пай) як члена колективного сільськогосподарського підприємства і нормами загальнонаціонального законодавства, які були прийняті пізніше, аніж відповідні рішення Львівської обласної ради народних депутатів і діяли на час паювання земель на території Поторицької сільської ради. Зокрема, Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

В судове засідання представник відповідача та третьої особи не прибули, однак належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 1 ч. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право особи на земельну частку може бути визнано в судовому порядку, а рішення суду за вимогами ст.2 зазначеного закону є документом, що посвідчує таке право.

Згідно п.З ч.З ст.175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити інформацію про ціну позову щодо вимог майнового характеру. Для визначення ціни позову позивач звернулася в ліцензовану землевпорядну організацію ТзОВ «Юридична фірма «Парадигма» для надання інформації щодо нормативної грошової оцінки земельної частки (паю). Проте у наданні такої інформації йому було відмовлено у звязку з тим, що відповідно до вимог Закону України «Про оцінку земель», встановити вартість неможливо з огляду на те, що земельні ділянки не сформовані.

Згідно п.1 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до Трудової книжки вбачається що ОСОБА_1 дійсно працював трактористом в селянській спілці «Дружба», про що ведуться відповідні записи в Трудовій книжці.

Відповідно до листа Сокальської районної державної адміністрації Львівської області від 15.12.2017 року ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до суду так як визнання за заявником права на земельну частку (пай) може бути здійснено лише у судовому порядку.

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визнати за позивачем ОСОБА_1, право на земельну частку (пай) площею 2.68 умовних гектарів на території Поторицької сільської ради.

На підставівикладеного, керуючисьст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право на земельну частку (пай) площею 2.68 умовних гектарів на території Поторицької сільської ради.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук