Справа №203/1692/18
Провадження №2/0203/825/2018
03.12.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час шлюбу,
15 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від 02.09.2000 року по 18.05.2015 року. За час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, а також відкрили депозитний рахунок із внеском 90 000,00 грн. Тепер відповідачка заперечує право позивача на це майно, що стало причиною його звернення до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на ? частину квартири та депозитного вкладу (а.с.а.с. 2, 3).
19 вересня 2018 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, пояснивши, що за час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1. Крім того, у 02.07.2014 року відповідачка уклала з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» депозитний договір, за яким сторони внесли на депозитний рахунок 90 000,00 грн. Відповідачка заперечує право позивача на вказане майно.
Відповідачка до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
29 жовтня 2018 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом було встановлено, що 02.09.2000 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис №45) (а.с. 9).
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
За час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 05.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. (реєстровий номер - 2108), зареєстровану на ім'я відповідачки (а.с. 12);
18 травня 2015 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/195/15-ц шлюб між сторонами було розірвано. При цьому судом було встановлено, що від 01.05.2014 року «сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть...». Рішення суду набрало законної сили (а.с. 11).
Відповідно до частини 1 статті 60, статті 63 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Подружжя мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.
Аналогічні положення містить у собі частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).
Згідно з частиною 1 статті 61 СК об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, крім виключених з цивільного обігу.
Ураховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін, безумовно, поширюється на спірну квартиру. Вона була придбана під час шлюбу, не є річчю індивідуального користування, що є підставою для такого висновку суду.
У відповідності з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 71 СК, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині визнання за позивачем права власності на половину придбаної під час шлюбу квартири.
Що стосується коштів, що обліковуються на депозитному рахунку відповідачки, відкритому 02.07.2014 року, то суд вважає позов у цій частині безпідставним, оскільки згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2015 року, яке для суду в цій справі має преюдиційне значення, сторони хоч і проживали разом, але не вели спільного господарства від 01.05.2014 року.
При цьому суд критично ставиться до спроб позивача заперечувати факти, встановлені судом у рішення від 18.05.2015 року, зокрема, з огляду й на висновки, викладені Європейським судом з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року. У пункті 40 вказаного рішення суд зазначив, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
У порядку статті 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеній частині позову підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 704,80 грн. (а.с. 1).
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1; АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2; АДРЕСА_1) про поділ майна, набутого під час шлюбу, задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у сумі 704,80 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 03 грудня 2018 року.
Суддя М.О. Католікян