Справа № 344/8916/16-ц
Провадження № 2/344/468/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

з участю секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Мотивував тим, що з 30.06.2012 року по 14.08.2015 року він перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Під час шлюбу вони мешкали по АДРЕСА_1. ОСОБА_2 також володіє квартирою за адресою: АДРЕСА_2. Від спільного шлюбу у них народилась дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішеням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини визначено з ОСОБА_2 Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.02.2015 року присуджено сплату аліментів на утримання дитини, яке виконується позивачем у добровільному порядку, заборгованості по сплаті аліментів немає.

Позивач як до так і після розірвання шлюбу з відповідачем намагався постійно бачитись з донькою та навідувати її. Однак на грунті особистої неприязні, відповідач чинить перешкоди у таких побаченнях і заважає участі батька у вихованні доньки. З вересня 2015 року ОСОБА_1 не заставав ОСОБА_4 за адресою її останнього місця проживання по АДРЕСА_2. Тому звернувся з заявою до Івано-Франківського МВ УМВС про встановлення місцезнаходження відповідача та щодо вчинення нею перешкод у спілкуванні з дитиною. Висновком № 12894 по перевірці матеріалів ЖЕО № 18133 від 20.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 мешкають по АДРЕСА_2, при цьому ОСОБА_2 не надає можливість спілкуванню батьку з дитиною, оскільки для цього на її думку потрібно окреме рішення суду, якого у ОСОБА_1 немає. За заявою позивача, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року №673, прийнятому за наслідками засідання опікунської ради, за участю відповідача, визначено порядок участі батька у вихованні дитини: перша та третя субота місяця з 11год. до 13год., друга та четверта неділя місяця з 11год. до 13год. у присутності матері.

З таким графіком побачень позивач не повністю згідний, оскільки вважає, що виділеного часу йому недостатньо. Однак навіть таке рішення органу опіки та піклування відповідачем не виконувалось і не виконується на даний час. Протягом всього періоду вона продовжує чинити перешкоди у реалізації позивачем свого права на участь у вихованні дитини, при цьому не йде на компроміс та намагається налаштувати дитину проти батька. Зокрема, у неділю 10.01.2016 року об 11год. ОСОБА_1 прибув для зустрічі з донькою до місця її проживання, однак відповідач не відчинила двері. Того ж дня позивач звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що відповідач не була вдома, а про рішення органу опіки та піклування від 10.12.2015 року вона вперше чує. У неділю 24.01.2016 року об 11год. ОСОБА_1 прибув для зустрічі з донькою за місцем її проживання, однак відповідач двері не відчинила. Позивач того ж дня звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що 24.01.2016 року відповідач перешкодила позивачу у зустрічі з дитиною. У лютому 2016 року на адресу відповідача цінним листом із описом вкладення рекомендованим повідомленням про отримання, позивачем було направлено письмове повідомлення від 09.02.2016 року про намір регулярно зустрічатись з донькою, а також долучено копію Витягу з рішення Виконкому Івано-Франкіської міської ради від 10.12.2015 року. Даний лист відповідачем було отримано 12.12.2016 року. Таким чином її було проінформовано про рішення органу опіки та піклування та офіційно доведено до її відома графік зустрічей з дитиною. У неділю 14.02.2016 року об 11год. ОСОБА_1 прибув для зустрічі з донькою за місцем її проживання, однак відповідач двері не відчинила. Позивач того ж дня звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що 24.01.2016 року відповідач перешкодила позивачу у зустрічі з дитиною. У неділю 10.04.2016 року об 11год. ОСОБА_1 прибув для зустрічі з донькою за місцем її проживання, однак відповідач двері не відчинила. Позивач того ж дня звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача до Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. У результаті перевірки встановлено, що 10.04.2016 року відповідач перешкодила позивачу у зустрічі з дитиною.

Позивач вказує, що відповідач систематично умисно чинить йому перешкоди у реалізації прав на участь у вихованні доньки, ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Також зазначає, що він працює на посаді Державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебував та не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів ніколи не притягувався, має у власності 1/2 частку будинку в селищі Букачівці, у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, за місцем проживання та праці характеризується виключно позитивно, є турботливим батьком, жодних шкідливих звичок немає. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.05.2016 року комісії посадових осіб Букачівської селищної ради встановлено, що ОСОБА_1 проживає у задовільних умовах, а саме у власносму (спадковому) будинку у селищі Букачівці разом з матір'ю ОСОБА_6, ведуть підсобне господарство, мають у наявності транспортний засіб.

Як вбачається з довідки Букачівської селищної ради Рогатинського району від 31.07.2015 року, у період з лютого по вересень 2014 року, тобто протягом 8 місяців, ОСОБА_1 без будь-якої сторонньої допомоги самостійно здійснював догляд за ОСОБА_4 під час їхнього спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3. За інформацією ДСП Івано-Франківського МВК у зв'язку із здійсненням догляду за ОСОБА_4, позивач отримував соціальні виплати на дитину. Відповідач ОСОБА_2 з лютого по вересень 2014 року працювала у ДП «Ейвон косметікс юкрейн» на посаді спеціаліста по тренінгах працівників компанії по західному регіону, і за характером своєї роботи була постійно в роз'їздах та фактично вихованням та доглядом дитини не займалась.

Отже позивач має власний позитивний досвід по догляду та вихованню дитини з її народження, як люблячий, свідомий і відповідальний батько є прив'язаним до доньки та щиро переймається процесом її розвитку, відчуває необхідність брати активну участь у її вихованні. При цьому він не потребує будь-якої сторонньої допомоги чи нагляду при його особистих побаченнях із дитиною, а навпаки неприязні стросунки з відповідачем, її конфліктні настрої на таких побаченнях можуть негативно впливати на дитину і наносити їй психологічну травму. Бажання позивача брати активну участь у житті дитини викликана і тим, що відповідач за час їх співмешкання внаслідок нервових зривів неодноразово зверталась за медичною допомогою до лікаря-психіатра, зокрема 25.08.2014 року ОСОБА_2 з діагнозом гострий поліморфний психотичний розлад із показанням до госпіталізації у психіатримчний стаціаонар була обстежена лікарем приймального відділення ОПНЛ № 3. Позивач має сумніви у психічному здоров'ї відповідача, а також фізичній можливості забезпечити відповідачем нормальну психологічну атмосферу у своїй сім'ї при вихованні нею дитини. Тому участь батька у вихованні дитини буде корисною для нормального повноцінного розвитку ОСОБА_4 і має бути фактором контролю за нормальним психоемоційним станом дитини, яка проживає у середовищі постійного емоційного ризику із відповідачем. Створення перешкод відповідачем у особистому спілкуванні батька з донькою порушує та суперечить інтересам дитини.

На підставі наведеного просив суд усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 та участі батька у її вихованні, зобов'язавши ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість спілкування донькою за таким графіком: у другий та четвертий четвер місяця з 18год. по 21год. з правом прогулянок по місту без присутності матері; у перший та третій тиждень місяця з п'ятниці 16год. 30хв. по неділю 20год. 00хв. за місцем проживання ОСОБА_1 без присутносві матері; у період хвороби ОСОБА_4 - безперешкодно відвідувати ОСОБА_4 за місцем її фактичного знаходження; телефоном з 19год. до 20год. без обмежень. Також за місцем проживання ОСОБА_1 без участі матері проводити свята: щороку День народження ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7), та День його іменин (07.07.); в непарні календарні роки: День народження ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1), Новий рік (з 31.12. по 02.01.), Різдво Христове (7-8 січня), свято Пасхи (на день коли вона припадає); з ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто після досягнення ОСОБА_4 7-ми років, без участі матері провидити другу половину всіх канікул ОСОБА_4 А також стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені ним судові витрати, у тому числі і судовий збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов заперечили, посилаючись на письмове заперечення (а.с.70-74), вказали, що визначений позивачем графік спілкування з трирічною дитиною є неприйнятним з огляду на вік дитини та стан її здоров'я, не відповідає режиму дня та харчування, крім цього він суперечить рішенню виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року. При розгляді звернення ОСОБА_1 щодо визначення способу його участі у вихованні дитини Орган опіки та піклування не погодився із запропонованим позивачем графіком і дійшов до висновку про необхідність присутності матері при зустрічах батька з дитиною. Позивач зловживає своїми батьківськими правами та діє всупереч інтересам дитини. Влітку 2015 року він забрав дитину до свого місця проживання та не повертав її більше двох місяців, не давав можливості баичитись та спілкуватись з нею, поки в судовому порядку не було прийнято рішення про відібрання дитини. Він дбає перш за все лише про свої інтереси, а дитину використовує для досягнення власних цілей. Крім цього зазначили, що відповідач на обліку в обласному психоневрологічному диспансері не перебуває, з 2006 року по 2014 рік працювала в АТ «ОТП Банк», займала керівні посади, характеризувалась позитивно. Під час декретної відпустки вимушена була працювати бізнес-тренером косметичної компанії, так як ОСОБА_1 не бажав працювати та сім'я не мала джерела доходів. На даний час відповідач працює менеджером у приватного підприємця, самостійно утримує дочку, так як аліменти від позивача у розмірі 350-400грн. в місяць не забезпечують навіть половини прожиткового мінімуму на дитину. Висновки практичного психолога під час обстеження дитини спростовують позицію позивача та його намагання виставити відповідача з негативної сторони. Тому враховуючи інтереси дитини, її малолітній вік, вважають участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною за міцем його проживання та без участі матері неправильним, дитина не повинна розлучатись з матір'ю в ранньому віці. На підставі наведеного просили в задоволенні позову відпмовити.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Грабар О.В. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, затвержений Рішенням Виконкому № 673 від 10.12.2015 року.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заслушавши сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновкунаступного висновку.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини.

Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2012 року, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року розірвано (а.с.4-5,75-77).

Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року залишено проживати з матір'ю ОСОБА_2, а також вирішено відібрати дитину ОСОБА_4 від ОСОБА_1 та повернути матері ОСОБА_2

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.02.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено, просуджено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.6-7).

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

22.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області з проханням прийняти міри до колишньої дружини ОСОБА_2, яка не дозволяє йому бачитись з спільною дочкою ОСОБА_4

З копії Висновку № 12894 по перевірці матеріалів ЖЕО№18133 від 20.10.2015 року вбачається, що оперуповноваженим СКМСД Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській обалсті Долинською Л.В. в ході проведеної перевірки було допитань ОСОБА_2, яка вказала що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, дитину залишено на проживання з матір'ю, а також вирішено питання про відібрання дитини (а.с.9).

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно копії Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673 (а.с.8), виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради визначив такий порядок участі батькові ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: перша та третя субота місяця з 11год. до 13год., друга та четверта неділя місяця з 11год. до 13год. у присутності матері дитини.

За частинами першою та другою ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні.

Законодавством також встановлений обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Позивач ОСОБА_1 в позові зазначив, що ОСОБА_2 перешкоджає йому бачитись з дитиною незважаючи на рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673, яким встановлено порядок участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до копії висновку № 80 від 20.01.2016 року за зверненням ОСОБА_1 про те, що колишня дружина перешкоджає йому бачитись з донькою, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Юринець М.-Т.Б. у ході проведення перевірки допитав ОСОБА_2, яка пояснила, що 10.01.2016 року вона не перешкоджала ОСОБА_1 бачитись з донькою, оскільки її не було вдома, про його візит вона не знала, а також пояснила що їй невідомо про Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вперше про нього чує та не ознайомлена з ним, запевнила, що не буде перешкоджати колишньому чоловіку бачитись з спільною дочкою в майбутньому, однак він має попереджати про свої візити (а.с.10).

09.02.2016 року ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 повідомлення, з яким також надіслав копію Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673, та просив забезпечити присутність ОСОБА_2 у визначені дні та години за місцем її проживання та не перешкоджати йому у здійсненні своїх прав (а.с.14).

Згідно з копією висновку № 1469 по перевірці матеріалів ЖЕО № 1334 від 22.02.2016 року, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Шкромида Н.М. проведеною перевіркою встановив, що ОСОБА_2 перешкоджає у зустрічах та спілкуванні колишньому чоловіку ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4, опитати по даному факту ОСОБА_2 не представилось можливим, оскільки про неодноразовому відвідуванні по місцю проживання дверей квартири ніхто не відчинив (а.с.11).

Згідно з копією висновку № 2002 по перевірці матеріалів ЖЕО № 3307,3652 від 10.03.2016 року, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Слободян Ю.М. проведеною перевіркою встановив, що 14.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою з проханням прийняти міри до колишньої дружини ОСОБА_2, яка перешкоджає йому бачитись з спільною донькою, опитати по даному факту ОСОБА_2 не представилось можливим, так як остання під час неодноразового відвідування по місцю проживання відсутня (а.с.12).

Згідно з копією висновку № 3397 по перевірці матеріалів ЖЕО № 11681 від 06.04.2016 року, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Слободян Ю.М. проведеною перевіркою встановив, що 10.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою з проханням прийняти міри до колишньої дружини ОСОБА_2, яка перешкоджає йому бачитись з спільною донькою, опитати по даному факту ОСОБА_2 не представилось можливим, так як остання під час неодноразового відвідування по місцю проживання відсутня (а.с.13).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ч.2 ст.15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно копії довідки від 30.11.2015 року, ОСОБА_1 працює на посаді державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ (а.с.15), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, що підтверджується копією довідок від 19.10.2015 року та від 23.10.2015 року (а.с.16), до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався, що підтверджується копією довідки управління інформаційно-аналітичного забезпечення в МВС України в Івано-Франківській області (а.с.17), має у власності 1/2 частку будинку в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської оаблсті (а.с.21).

За місцем проживання та роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно є турботливим батьком, жодних шкідливих звичок немає (а.с.18,19,55,57). На підтвердження вказаних обставин позивачем додано також копії фотознімків (а.с.58-63).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.05.2016 року комісії посадових осіб Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської оаблсті встановлено, що ОСОБА_1 проживає у задовільних умовах, а саме у власносму (спадковому) будинку у селищі Букачівці разом з матір'ю ОСОБА_6, ведуть підсобне господарство (а.с.20).

Згідно з копією довідки Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 31.07.2015 року, ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_3 разом з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за якою він доглядає та піклується (а.с.21).

З копії довідок ДСП Івано-Франківського МВК вбачається, що ОСОБА_1 у зв'язку із здійсненням догляду за ОСОБА_4, отримував соціальні виплати на дитину (а.с.22,23).

З акту обстеження проживання ОСОБА_1 від 11.01.2018 року складеного комісією посадових осіб Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1 на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації в будинку, який за санітарним станом задовільний для проживання в ньому.

З пояснень відповідача ОСОБА_2 вбачається, що влітку 2015 року ОСОБА_1 взяв дитину до себе додому та за домовленістю повинен був її повернути до наступних вихідних, однак більше двох місяців її не повертав, не давав можливості матері бачитись з дитиною та спілкуватись з нею, поки рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2015 року не було вирішено відібрати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_1 та повернути матері ОСОБА_4

З приводу цього вона зверталась із заявами до Служби в справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.85,85), до Рогатинського РВ УМВС в Івано-Франківській області (а.с.87-88), Служби в справах дітей Рогатинської РДА Івано-Франківської області (а.с.90-91), Івано-Франківського МВ УМВС в Івано-Франківській області (93,94), до прокурора м. Івано-Франківська з повідомленням про кримінальне правопорушення (а.с.95-96).

З копії висновку старшого оперуповноваженого КМСД Рогатинського РВ УМВС від 24.07.2015 року вбачається, що проведеною перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 28.06.2015 року за домовленістю з ОСОБА_2 взяв дитину ОСОБА_4 на кілька днів до себе додому, однак дитину не повернув, постійно шантажував дружину, що віддасть доньку коли вона поверне йому спільно нажите майно, та не дозволяє їй спілкуватись з дитиною, обгрунтовуючи, що його дружина психічно хвора та він боїться щоб з донькою не трапилось якесь лихо коли у дружини почнуться приступи. ОСОБА_1 не заперечив щоб дружина ОСОБА_2 бачилась з дитиною, та на даний час дочка залишається проживати разом з ним (а.с.89).

У відповідь на звернення ОСОБА_2 Служба в справах дітей Рогатинської РДА листом від 13.08.2015 року повідомила, що начальником служби у справах дітей райдержадміністрації спільно з працівниками кримінальної міліції у справах дітей Рогатинського РВ УМВС здійснено виїзд за місцем теперішнього знаходженні дитини, однак поспілкуватись ні з батьком ні з дитиною не вдалось, оскільки двері були зачинені. Та рекомендовано звернутись з заявою до комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністації, а згодом до суду (а.с.92).

З копії висновку № 8403 по перевірці ЖЕО № 12709 від 15.07.2015 року оперуповноваженим СКМСД Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франкіській області Долинською Л.В. на звернення ОСОБА_2 від 10.07.2015 року в ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 10.07.2015 року забрав доньку та поїхав в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області. Опитана по даному факту ОСОБА_2 вказала що ОСОБА_1 забрав дитину та не повертає її. Опитаний по данному факту ОСОБА_1 повідомив, що він забрав дитину за згодою дружини, після чого вони розмовляли по телефону щодня, та з того часу дитина знаходилась з батьком, мати не приїжджала жодого разу , оскільки вона не хотіла (а.с.98).

З копії висновку № 10369 по перевірці матеріалів ЖЕО № 15318 від 28.08.2015 року оперуповноваженим СКМСД Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франкіській обалсті Долинською Л.В. на звернення ОСОБА_2 від 14.08.2015 року, в ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 самовільно змінив місце проживання спільної з ОСОБА_2 доньки ОСОБА_4, утримує її в себе в с. Букачівці Рогатинського району, не дає можливості бачитись з дитиною. Опитаний ОСОБА_1 повідомив, що разом з дочкою поїхав в с. Букачівці, оскільки вирішили це за згодою дружини. Після того з дружиною не розмовляв жодного дня, вона приїжджала разів три за вищевказаною адресою, а після рішення суду від 14.08.2015 року він повернув дитину матері. Після чого телефонував їй декілька разів щоб поспілкуватись з дитиною, на що вона йому відповіла, що дитина не хоче з ним спілкуватись (а.с.97).

ОСОБА_2 працює на посаді менеджера в оптовій торгівлі у ФОП ОСОБА_13, що підтверджується копією довідки від 20.09.2016 року (а.с.78), за місцем роботи характеризується позитивно в тому числі і за місцем попередньої роботи (а.с.79,80).

Позивачем ОСОБА_1 у позові зазначено, що він має сумніви у психічному здоров'ї відповідача, а також фізичній можливості забезпечити відповідачем нормальну психологічну атмосферу у своїй сім'ї при вихованні нею дитини, оскільки за час їх співмешкання внаслідок нервових зривів ОСОБА_2 неодноразово зверталась за медичною допмогою до лікаря-психіатра, зокрема надав копію консультативної довідки 25.08.2014 року лікаря приймального відділення ОПНЛ № 3, згідно якої ОСОБА_2 звернулась за допомогою до лікаря-психіатра, була обстежена лікарем приймального відділення ОПНЛ № 3, та їй було встановлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад із рекомендацією до госпіталізації у психіатричний стаціонар (а.с.26).

З копії довідки Івано-Франківської ОПНЛ № 3 від 20.07.2015 року № 614/5877 вбачається, що ОСОБА_2 на обліку в ОПНЛ № 3 не перебуває (а.с.81).

Неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідувала ДНЗ «Кристалик» з 06.06.2016 року (а.с.82).

Практичним психологом дитячого навчального закладу було проведено психологічне обстеження ОСОБА_4 з метою вивчення міжособистісних відносин дитини в сімейному середовищі та визначення рівня особистої тривожності дитини (а.с.84), відповідно до якого травматичних переживань з приводу сім'ї не виявлено, найбільш значущий персонаж для дитини - мати, мама для дитини є найвагомішою, емоційно близькою людиною, поряд з нею дівчинка почуває себе захищеною та впевненою. За результатами дослідження діагностовано середній рівень тривожності, самооцінка висока позитивна, що є нормою для даного вікового періоду і свідчить про позитивне ставлення до дитини в родині.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673 (а.с.8), виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради визначив такий порядок участі батькові ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: перша та третя субота місяця з 11год. до 13год., друга та четверта неділя місяця з 11год. до 13год. у присутності матері дитини.

Суд вважає, що орган опіки та піклування діяв в межах своїх повноважень, передбачених СК України та Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, запросивши на засідання комісії сторони, повно дослідивши обставини, що мають істотне значення, та склав висновок. Підстав для визнання висновку недостатньо обгрунтованим або таким, що не відповідає інтересам дитини не вбачає.

Отже із врахуванням віку малолітньої дитини, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015 року № 673 такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини.

Щодо можливості спілкування з дочкою за місцем проживання позивача без присутності матері, а також надання можливості спільного відпочинку дитини з батьком протягом 14 днів в літній період, суд враховує, що дитина є малолітня, та вважає, що такі вимоги є передчасними.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Заперечення відповідача щодо відсутності підстав визначення позивачу способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, з причин зловживання ним своїх батьківських обов'язків, суперечать нормам закону, та не позбавляє його права бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, та рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, суд вважає, що дослідженими доказами встановлено, що позивач чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною та за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача усунути перешкоди перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною.

Приймаючи до уваги обставини справи і враховуючи малолітній вік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вікові особливості її психоемоційного розвитку, те, що дитина тривалий час проживає з матір'ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, та дотриманий розумний баланс на участь у вихованні дитини між батьками, надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення та встановити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача з дочкою з урахуванням її віку та розпорядку дня, а саме : перша та третя субота місяця з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., друга та четверта неділя місяця з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. у присутності матері дитини.

У разі зміни обставини, пов'язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Керуючись 4, 12, 13, 76-79, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 151, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючому за адресою: АДРЕСА_3, у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити наступний порядок участі батькові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: перша та третя субота місяця з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., друга та четверта неділя місяця з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. у присутності матері дитини.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 30 березня 2018 року.