Справа № 196/479/18
№ провадження 2/196/199/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участю секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання правочину дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання правочину дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 жовтня 2005 року між нею ОСОБА_1 (на час домовленостей вона мала дошлюбне прізвище "Логачова") та ОСОБА_3 відбулась домовленість про те, що ОСОБА_3 продає, а вона купує житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою с.Преображенка вул.Зелена, 62 Царичанського району Дніпропетровської області, який належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.05.1999 року №178-НЛ/178-Н, зареєстрований в ОСОБА_2 філії Придніпровської товарної біржи, а також зареєстрований в БТІ ОСОБА_2 ВОЖКГ 22.06.1999 року. Вартість будинку відповідно до розписки становила 20000 грн., які вона і передала в день складання розписки ОСОБА_3, яка в свою чергу зобов'язалась звільнити домоволодіння протягом шести місяців і в цей же строк нотаріально посвідчити їх правочин.

Оскільки ОСОБА_3 на час укладення між ними досить хворіла, рідних та близьких не мала, її влаштували для проживання до закладу "Могилівський геріатричний пансіонат", де вона 25.12.2015 року померла (свідоцтво про смерть серії І-КИ №662183, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 районного управління юстиції у Дніпропетровській області 25.12.2015 року).

Таким чином, між ними були виконані всі істотні умови договору, проте оформити даний правочин нотаріально не можливо.

Враховуючи вищевикладені обставини, прохає суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений 07.10.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - дійсним, та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул.Зелена, 62 с.Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_4 не зявилися, надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Дніпропетровської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною1 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (на час укладення правочину мала прізвище "Логачова", яке після реєстрації шлюбу 15.08.2017 року змінила на шлюбне - "Артеменко") уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_3, про що була складена розписка (а.с.8), згідно якої ОСОБА_3 продала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с.Преображенка вул.Зелена, 62 Царичанського району Дніпропетровської області, позивачу, за що остання передала ОСОБА_3 20000 грн. в рахунок вартості придбаного майна. Ткож, ОСОБА_3 зобов'язалась звільнити домоволодіння протягом шести місяців і в цей же строк нотаріально посвідчити правочин.

Після отримання грошових коштів в сумі 20000 грн. за житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, ОСОБА_3 звільнила домоволодіння, а позивач поселилась проживати в житловому будинку, проводила ремонтні роботи.

25 грудня 2015 року ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть серії І-КИ №662183, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 районного управління юстиції у Дніпропетровській області 25.12.2015 року) та на день смерті проживала в КЗ "Могилівський геріатричний пансіонат".

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як роз'яснив у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.218 та ст.220 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

З'ясовано, що при укладенні договору були дотримані всі істотні умови, які пред'являються до цього виду правочинів. Спорів у сторін стосовно виконання договору, на момент розгляду справи в суді, не існує. Судом не з'ясовано підстав, по яким можливо визнати зазначений правочин недійсним.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено, є підстави для визнання договору купівлі-продажу від 07.10.2005 року - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул.Зелена, 62 с.Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 у виді розписки, дійсним.

При цьому, відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Отже, суд, враховуючи вищевикладене, зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, визнавши таким чином за ОСОБА_1 і право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.205, 220, 328, 392, 655, 657 ЦК України, ст.ст.206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання правочину дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул.Зелена, 62 с.Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 07 жовтня 2005 року - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою вул.Зелена, 62 с.Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області, відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 07 жовтня 2005 року.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча О.М.ГУДИМ