Справа № 615/1016/17
Провадження № 2/615/43/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

при секретарі Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту, визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

відповідача ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

21.08.2017 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій, уточнивши в подальшому вимоги, просить: встановити факт, що ОСОБА_8, яка померла 23.12.2016 року, була його рідною матірю; визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, яка померла 23.12.2016 року

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.12.2016 року померла його мати ОСОБА_8, після смерті якої залишилась спадщина. На підставі заяви онуки спадкодавця ОСОБА_2 відкрита спадкова справа. За життя ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого ОСОБА_2 було заповідано все належне спадкодавцю майно.

Як зазначає позивач, він є пенсіонером за віком та інвалідом третьої групи, тому у відповідності до ст.1241 ЦК України має право за законом на обов'язкову частку в спадщині, яка складає 1/3 частку за законом, тобто 1/9 частку з усього заповіданого майна, оскільки у спадкодавця є три спадкоємця за законом.

Через юридичну необізнаність пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини, про що дізнався лише із листа нотаріальної контори, в якому йому повідомили, що він має обовязкову частку у спадщині після смерті матері, але пропустив встановлений законом строк, тому має право за згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину, подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини.

Як зазначає позивач, в телефонному режимі намагався домовитись з ОСОБА_2, аби вона дала згоду на подачу заяви про прийняття спадщини, але вона ухилялась від вирішення цього питання, а потім взагалі відмовилась.

До того ж є інвалідом третьої групи, у зв'язку з чим перебуває на обліку у КЗОЗ «Валківська районна лікарня». Вважає, що його перебування на лікуванні є поважною причиною у відповідності до положень ч.3 ст.1272 ЦК України. Аналогічний висновок міститься й в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Крім того, перешкодою для прийняття спадщини, на думку позивача, є розбіжності в зазначенні прізвищ його та матері в особистих документах, а саме ОСОБА_1 (позивач) ОСОБА_8 (мати позивача) через допущену помилку органом реєстрації актів. Факт родинних відносин підтверджується даними свідоцтва про його народження та показаннями свідка ОСОБА_9

Відповідач ОСОБА_2. 01.03.2018 року подала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позов не визнає в повному обсязі. Вважає, що посилання позивача щодо перебування його на лікуванні, у відповідності до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» не є поважною причиною пропуску строку. До того ж, позивач маніпулює фактами, оскільки стверджує, що знаходився на лікуванні, посилаючись на довідку № 229 КЗОЗ ВЦРЛ, яка підтверджує лише факт того, що ОСОБА_10 знаходиться на «Д» обліку з приводу хронічних захворювань.

Крім того, з урахуванням листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, тощо.

На думку відповідача, позивач скористався своїм правом на звернення до суду, але заявлені позивачем причини не може бути визнано поважними причинами пропуску строку зі зверненням за оформленням спадщини, тому вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Інші учасники судового провадження у встановлений судом строк не скористалися правами, передбаченими ст.174 ЦПК України, що у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України є підставою для вирішення справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини.

При цьому позивач пояснив, що також є сином спадкодавця та має право на спадщину, але від нотаріуса дізнався про пропуск строку для прийняття спадщини. Вказав, що мати протягом останніх трьох років проживала періодично по півроку то у нього, то у його сестри ОСОБА_4 відповідача у справі. За місяць до дня смерті 23.12.2016 року поїхала проживати до ОСОБА_4, де і померла. До цього за час проживання в нього мати оформила заповіт на все своє майно на доньку ОСОБА_4 - ОСОБА_2 (відповідача у справі). Про наявність заповіту він знав, так як потім мати пропонувала анулювати його, але поки вона була жива, було не до того. Ще за життя будинок, що належав матері зруйнувався, грядкою користувалася інша сестра ОСОБА_3 (відповідач у справі). Право користування земельною часткою (паєм) мати оформила на підставі довіреності ОСОБА_2, але перед смертю довіреність скасувала. Після смерті матері ОСОБА_3 перестала користуватися землею, а пай ніхто не оформляв. Документи про смерть матері та щодо належного їй майна весь час були у ОСОБА_4 До нотаріуса не звернувся своєчасно для прийняття спадщини, так як нічого не знав і не цікавився. Думав, що в подальшому разом зберуться та вирішать питання щодо спадщини.

Як зазначив позивач, під час розгляду справи звернув увагу, що по-різному значаться прізвища його та матері. Вважає, що помилку допустили в сільраді під час обміну паспортів.

Представник позивача ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги. Вказав, що позивач має обовязкову частку у спадщині, тому має право на поновлення строків для її прийняття. Поважними причинами вважає: інвалідність позивача пенсіонер 3-ї групи, в звязку з чим перебуває на диспансерному обліку та має певні проблеми зі здоровям; дізнався про наявність заповіту лише після повідомлення нотаріуса в кінці липня 2017 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 підтримала обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, наполягала, що навіть необізнаність про смерть не є поважною причиною для пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що померла розпорядилася своїм майном на свій розсуд. Байдуже ставлення позивача до цих подій призвело до пропуску строку для прийняття спадщини. Вказала, що проти задоволення позову про встановлення родинних відносин не заперечують, оскільки позивач дійсно є сином померлої. В іншій частині позов не визнають. З пояснень позивача в судовому засіданні слідує, що він знав про наявність заповіту, тому мав можливість вжити заходів щодо його анулювання, тощо. Поважних причин надання додаткового строку для прийняття спадщини в консенсусі Закону не вбачає.

Відповідач ОСОБА_3 просила розгляд справи проводити за її відсутності. Вказала, що заповіт своєї матері підтримує і поважає. На спадщину не претендує. Просить прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 просила розгляд справи проводити за її відсутності, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи просив розгляд справи проводити за його відсутності, посилаючись на відсутність правових відносин зі сторонами, спір між якими вирішується, та юридичної зацікавленості нотаріуса у результатах вирішення справи судом. Звернула увагу, що не є особою, прав і обовязків якої стосується спір між сторонами.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що прізвище позивача відповідно до паспорту громадянина України серії МТ № 325016, виданого 12.02.2014 року Валківським РС ГУ ГМС України в Харківській області значиться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 13.12.1990 року постійно проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про громадянство» документом, що підтверджує особу громадянина України є її паспорт.

Згідно даних свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 493927, зареєстрованого 25.08.1956 року Очеретівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 09, особисті дані позивача значаться як ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 Матірю позивача значиться ОСОБА_8.

Сторони у справі визнали, що ОСОБА_8, яка померла 23.12.2016 року, була рідною матірю позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо встановлення родинних відносин, оскільки з урахуванням ч.1 ст.82 ЦПК України суд вважає достовірно встановленими обставини, що ОСОБА_8, яка померла 23.12.2016 року, є рідною матірю позивача, але їх особисті документи містять розбіжності щодо зазначення прізвища, тому встановлення факту родинних відносин є обґрунтованим, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України.

З інформації приватного нотаріуса Валківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 № 357/02.14 від 24.07.2017 року слідує, що мати позивача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, померла 23.12.2016 року, щодо її майна відкрита спадкова справа № 19/2017 та зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 60620883, на підставі заяви онуки спадкодавця ОСОБА_2.

ОСОБА_8 було складено заповіт, який посвідчено 03.11.2014 року приватним нотаріусом Валківського районногоо нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 1203, відповідно до якого ОСОБА_2 було заповідано все належне спадкодавцю майно.

Як зазначає нотаріус, позивач є пенсіонером за віком, тому у відповідності до ст.1241 ЦК України має за законом право на обовязкову частку в спадщині, яка складає 1/3 частку за законом, тобто 1/9 частку з усього заповіданого майна, так як у спадкодавця три спадкоємця за законом. Заяву про прийняття спадщини позивач не подавав, з спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживав.

Із довідки КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Валківського району» № 229 від 17.08.2017 р. слідує, що ОСОБА_10 перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом стабільна стенокардія ІІІ ф.кл., атеросклеротичний кардіосклероз.

Свідок ОСОБА_9 дружина позивача підтвердила його пояснення. Вказала, що основною причиною пропуску є необізнаність про те, що чоловік як інвалід 3-ї групи має право на обовязкову частку у спадщині після смерті матері. Про заповіт, складений матірю на імя онуки ОСОБА_2, знали, тому не звернулися до нотаріальної контори, оскільки вважали, що все спадкове майно дістанеться онуці.

Свідок ОСОБА_12, яка з 2010 по 2015 р.р. працювала секретарем сільради, вказала, що померла 23.12.2016 року ОСОБА_8 була принциповою жінкою. Коли через рік вирішила скасувати довіреність на користування земельною часткою (паєм), надану в серпні 2014 року на імя ОСОБА_2 та її чоловіка, то прийшла до сільської ради та написала заяву. Під час складення заповіту була в здоровому глузді, розуміла свої дії та чітко виражала свою думку, висловлюючи своє бажання. Щодо обставин прийняття спадщини їй нічого не відомо. З відповідними заявами до сільради ніхто не звертався.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п.24 вказаної постанови особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Зі змісту п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5. гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_8, яка померла 23.12.2016 року, була рідною матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, яка померла 23.12.2016 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22.06.2018 року.

Суддя А.П. Токмакова