Провадження № 4с/522/31/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1, субєкт оскарження Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа АТ „ОТП Банк на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати дії Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відмову у скасуванні арешту (запис про арешт рухомого майна № 13866116 від 23.08.2013 року) - незаконними; зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області подати реєстратору заяву про припинення обтяження (запис про арешт рухомого майна № 13866116 від 23.08.2013 року) і виключення його з Реєстру.

При цьому посилається на те, що 04.07.2017 року отримавши Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вона дізналася, що в державному реєстрі обтяжень рухомого майна знаходиться запис відносно неї про арешт рухомого майна № 13866116 від 23.08.2013 року. Даний запис про арешт рухомого майна № 13866116 від 23.08.2013 року було внесено в Державний реєстр рухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП № 39449261 від 21.08.2013 року виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Не погоджуючись за даним записом про арешт, вона звернулася до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про скасування арешту.

03.01.2018 року на її звернення вона отримала відповідь від 05.12.2017 року № 09.1-9261, якою її повідомили, що відповідно до інформації що міститься в АСВП вищезазначене виконавче провадження № 39449261 було завершене 30.12.2013 року, відповідно до акту про вилучення від 10.02.2017 року та акту переробки документів від 10.02.2017 року дане виконавче провадження було знищено, тому скасувати вищезазначений арешт не передбачається можливим.

Вважає, бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області стосовно відмови у скасуванні запису про арешт рухомого майна від 23.08.2013 року за № 13866116, який знаходиться у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна незаконною.

В судове засідання представник заявника не зявився, надав суду заяву про те, що заяву підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю.

Субєкт оскарження та заінтересована особа в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.07.2017 року Одеською філією державного підприємства „Інформаційний центр Міністерства юстиції України 23.08.2013 року за № 13866116 зареєстровано обтяження арешт рухомого майна, боржник ОСОБА_1. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 39449261, 21.08.2013, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, головний державний виконавець Коваленко В.О.

Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.12.2017 року № 09.1-9261 вбачається, що відповідно до інформації що міститься в АСВП вищезазначене виконавче провадження № 39449261 було завершене 30.12.2013 року, відповідно до акту про вилучення від 10.02.2017 року та акту переробки документів від 10.02.2017 року дане виконавче провадження було знищено, тому скасувати вищезазначений арешт не передбачається можливим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення(поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд вважає що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 18, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відмову у скасуванні арешту (запис про арешт рухомого майна № 13866116 від 23.08.2013 року) незаконними.

Зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області подати реєстратору заяву про припинення обтяження (запис про арешт рухомого майна № 13866116 від 23.08.2013 року) і виключення його з Реєстру.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

26.02.2018