Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1677/18

29 листопада 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Скоблей О.В.

позивача : ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності від 17.11.2009 року їй належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 Івано-Франківської області. Право власності набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2009 року виданого державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. |

У зазначеному житлі зареєстровані вона, ОСОБА_3 -чоловік, ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_6 -син.

Після реєстрації шлюбу вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. зареєстрований у вказаному домоволодінні з 01.06.2005року.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2018 року шлюб між ними розірвано.

З травня 2016 року її чоловік ОСОБА_3 в даному домогосподарстві не проживає. Крім того, він не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті.

Реєстрація відповідача у вказаному домоволодінні порушує її права та законні інтереси як власника, оскільки вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Івано-Франківської області. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 17.11.2009 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, про свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2009 року та копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 4-5 ).

Згідно довідки про склад сім"ї за адресою АДРЕСА_1 Івано-Франківської області зареєстровані позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3 -чоловік, ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_6 -син, про що свідчить довідка Делятинської селищної ради за № 1439 від 26.07.2018 року (а.с.13 ).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення вступило в законну силу 16.07.2018 року. (а.с. 10-11).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, однак за вказаною адресою більше року не проживає. (а.с. 14).

Вказані обставини також ствердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_8, показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 так як більше одного року у спірному будинку не проживає, не проводить оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку.

Таким чином, оскільки позивачка ОСОБА_1 є власником зазначеного будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, тому вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Оскільки позивачка є власником будинку, вона має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З врахуванням того, що відповідач не є власниками вказаного будинку, не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, не є членом сім»ї власника, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації понад один рік суд прийшов до висновку, що факт реєстрація відповідача у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює позивачу перешкоду у здійсненні ним права власності, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: в користь позивача 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції №29/2018 від 28.11.2018 р. та 704,80 грн. сплаченого судового збору, а всього 2204,80 грн.

Керуючись ст.ст. 319, 346, 391, ч.2 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовільнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) сплаченого судового збору та 1500,00 грн. (одна тисяча п"ятсот ) витрат на правову допомогу, а всього 2204, 80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 04.12.2018 року