Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/2753/18
номер провадження 2-н/215/361/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на її користь.

Вивчивши подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як убачається з поданої заяви, заявник просить суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Тобто, заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки вказаною нормою закону передбачено стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Згідно положення п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги, що вимога ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину, не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз'яснити ОСОБА_2 її право на звернення з цими вимогами до суду у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом пятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: