АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3083/18 Справа № 203/2351/17 Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

учасники справи:

позивач (скаржник) - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року у складі судді Католікяна М.О.,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 11 травня 2012 рокуміж ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір без номера, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою процентів у розмірі 30,00% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань виникла заборгованість, яка станом на 30 квітня 2017 року становить 60 244,04 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2012 року у розмірі 60 244,04 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено факту укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов та доданий до нього розрахунок.

В апеляційній скарзі, поданій у березні 2018 року до апеляційного суду Дніпропетровської області, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підписана ОСОБА_2 анкета-заява від 11 травня 2012 року, користування картковим рахунком та часткове погашення заборгованості, свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток, який ніким не оспорений.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 11 травня 2012 рокуміж сторонами укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем факту укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов та доданий до нього розрахунок.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Позивач не зазначив ні в позовній заяві, ні в суді першої інстанції жодних даних про номер карткового рахунку, дати вручення картки позивачу, повідомлення йому пінкоду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем саме платіжної картки за № НОМЕР_1, так само не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 11 травня 2012 року.

Крім того, жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 30 процентів не надано, як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з розміром процентної ставки, які б містили його підпис, строку дії договору, інших умов кредитування.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про узгодження всіх істотних умов в Умовах та Правилах надання банківських послуг є безпідставними, оскільки доказів, які б вказували на видачу відповідачу платіжної картки та її реквізити, матеріали справи не містять, як і не містить відомостей про реквізити платіжної картки та/або карткового рахунку приведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, що унеможливлює встановлення істотних умов кредитного договору стосовно процентної ставки, комісій, відповідальності за порушення грошових зобов'язань, які впливають на сукупну вартість кредиту.

Таким чином, доводи є необґрунтованими та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров