Справа №510/1556/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.11.18 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Придунайський» про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області в порядку набувальної давності, відповідно до ст. 344 ЦК України, оскільки вона безперервно та відкрито, на протязі більше ніж 10 років, володіє даним житловим будинком.

Пізніше представник позивачки ОСОБА_2 (ордер серії ОД № 189533 від 19.08.2015 р.) уточнив позовні вимоги та просив визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області, який складається з: житлового будинку літ. «А», погреб літ. «а2», навіс літ. «а3», вбиральня літ. «Д», 1,2,4,5,7 огорожа, 3,6 споруди, виключивши таким чином самочинно побудовані обєкти.

Позивачка у судове засідання не зявилась, від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 1 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки представника відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву представник відповідача не направив, позивачка та її представник не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія витягу з протоколу від 23.08.2001 р. про передання ОСОБА_1 житлового будинку по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області; довідка ВАТ «Придунайський» від 22.07.20003 р. про надання дозволу ОСОБА_1 на реєстрацію у відомчому житловому будинку по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області; копія договору від 12.12.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ з газопостачанню та газифікації «Одесагаз»; копії квитанцій про сплату за електроенергію ОСОБА_1 за адресою вул.. Радгоспна, 32 в м. Рені Одеської області; копія заяви ОСОБА_1 до Ренійського УЕГГ про проведення монтажних робіт системи газопостачання відповідно робочого проекту по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Радгоспна, 32 в м. Рені Одеської області, самочинні споруди тамбур «а1», прибудова «А1», сарай «Г», власник ВАТ «Придунайський»; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.12.2010 р. про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вселення або надання іншого житлового приміщення та задоволення зустрічних позовних вимог про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що житловий будинок по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області належить ВАТ «Придунайський» та знаходиться на балансі підприємства. 23.08.2001 р. на засіданні правління ВАТ «Придунайський» було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 житлового будинку по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області, яким вона з того часу відкрито та безперервно володіє, вважаючи себе фактичним власником житлового будинку. На сьогоднішній день позивачка привела до ладу даний житловий будинок, оскільки він був у занедбаному стані, провела газопостачання, продовжує проживати в ньому, відкрито користується даним нерухомим майном, утримує його, постійно робить поточний та капітальний ремонти, сплачує комунальні платежі. Оскільки позивачка більш ніж 10 років добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, вона вважає, що за нею може бути визнано право власності на житловий будинок по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області, в порядку ст.. 344 ЦК України.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні.

Ст. 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищего спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 9 Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Ч. 1 ст. 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно з ч. 3 цієї статті, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено ЦК України.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Як встановлено судом позивачка з 2001 р. добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується житловим будинком по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області, який їй було передано на підставі рішення правління ВАТ «Придунайський». звязку з тим, що ВАТ «Придунайський» не висуває вимоги про повернення нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позивачка є добросовісним володільцем нерухомого майна. Факт володіння нерухомим майном позивачка не приховувала. Тобто на протязі більш ніж 10 років позивачка добросовісно, безперервно та відкрито володіє даним нерухомим майном, таким чином є правові підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області, в порядку ст.. 344 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, позовні вимоги позивачки про визнання за нею право власності на житловий будинок по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області, за набувальною давністю є правомірними і законними, виходять із правовідносин, повязаних з набуттям права власності. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного,

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 328, 344, 397 ЦК України (2003 р.), Постанова Пленуму Вищего спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ «Придунайський» про визнання права власності на майно задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Радгоспній, 32 в м. Рені Одеської області, який складається з: житлового будинку літ. «А», погребу літ. «а2», навісу літ. «а3», вбиральні літ. «Д», 1,2,4,5,7 огорожа, 3,6 споруди, в порядку набувальної давності.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін