Провадження № 2/331/82/2018
Справа № 331/7227/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Родовід Банк» ( місцезнаходження : 05136, м. Київ, вул.. Північно- Сирецька, буд. 1-3) до ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : 69063, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року,

В С Т А Н О В И В :

15.09.2014 року публічне акціонерне товариство « Родовід Банк» ( далі ПАТ « Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року в розмірі 4 378, 95 доларів США, що складається з : 4 378, 95 доларів США простроченої заборгованості за процентами та 66 181, 15 грн., що складається з : 39 236,13 грн. пені за прострочення кредиту ; 19 834,28 грн. пені за прострочення процентів ; 4 058, 95 грн. суми нарахованих 3 % річних за прострочення кредиту, 2 0512, 77 грн. суми 3% річних за прострочення процентів.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 1.10.2014 року провадження у справі відкрито ( т.1, а.с.40) .

12.01.2015 р. від відповідача по справі надійшли письмові заперечення проти позову ( т.1, а.с.60-68 ).

10.03.2015 р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення на заперечення відповідача та виконання ухвали суду від 21.01.2015 р., з доданими до них документами ( т.1, а.с.85-88, 89-98).

18.03.2015 р. від позивача по справі до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року в розмірі 2 281, 27 доларів США, що складається з : 2 281, 27 доларів США простроченої заборгованості за процентами та 65 181, 13 грн., що складається з : 39 236,13 грн. пені за прострочення кредиту ; 19 834,28 грн. пені за прострочення процентів ; 4 058, 95 грн. суми нарахованих 3 % річних за прострочення кредиту, 2 051, 77 грн. суми 3% річних за прострочення процентів ( т.1, а.с.105).

Первісна та уточнена позовні заяви мотивовані тим, що 23.07.2007 року між відкритим акціонерним товариством « Родовід Баннк» ( далі ВАТ « Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ « Родовід Банк» ( далі Банк) та ОСОБА_1 ( далі- Позичальник) укладено кредитний договір № 34.2/АА-085.07.2 із змінами, внесеними додатковою угодою до кредитного договору № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року від 08.10.2008 року та додатковою угодою №2 до кредитного договору № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року від 11.11.2010 року.

Відповідно до змісту п.п.1.2 кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі на загальну суму 23 504,00 доларів США терміном до 23.07.2014 року включно.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становила 12,5% річних, з 08.10.2008 року у зв»язку з укладенням додаткової угоди 14,5% річних.

Факт видачі 23.07.2007 року Позичальнику кредитних коштів у розмірі 23 504, 00 доларів США підтверджується заявою про видачу готівки № 306-8 від 23.07.2007 року.

Банк виконав свої зобов»язання перед Позичальником за кредитним договором в повному обсязі.

В свою чергу, Позичальник зобов»язався відповідно до змісту пунктів 3.1,3.2,3.3 кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 210 числа ( включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 280 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору ( рахунок № 0271.840), шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку, повернути одержаний кредит не пізніше 23.07.2014 року та сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами щомісяця до 10- числа ( включно) кожного календарного місяця, наступного за звітом, а також 23.07.2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний в пункті 1.6 цього договору ( рахунок № 0283.840).

За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, Позичальник зобов»язався сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу.

Відповідач своєчасно та належним чином умови договору не виконує, в результаті чого станом на 07.08.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 281, 27 доларів США, що еквівалентно 28 184, 81 грн. та 65 181, 13 грн., а саме : сума простроченої заборгованості за процентами становить 2 281, 21 доларів США, що еквівалентно 28 184,81 грн. ; сума нарахованої пені за прострочення кредиту в розмірі 39 236,13 грн. ; сума нарахованої пені за прострочені проценти становить 19 834. 28 грн.; сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту становить 4 058, 95 грн. ; сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів становить 2 051, 77 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року в розмірі 2 281, 27 доларів США, що еквівалентно 28 184, 81 грн. та 65 181, 13 грн. та стягнути судовий збір.

Письмові заперечення проти позову ОСОБА_1 мотивовані тим, що раніше, а саме 3.06.2013 року судом було винесено заочне рішення по справі № 2/331/1166/13, яким позовні вимоги ПАТ « Родовід Банк» до нього було задоволено частково, а саме стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року у розмірі 98 041, 58 грн. ( з яких : 72 877,06 грн. заборгованість за кредитом ; 16 766, 76 грн. заборгованість за процентами ; 3 882,12 грн. пеня за прострочення кредиту ; 2 877, 24 грн. пеня за прострочення процентів ; 401,49 грн. сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту ; 297,58 грн. сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів, 939,33 грн. суми штрафу).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 6.08.2013 року по справі № 22ц/778/4173/13 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, а саме зменшено розмір судового збору з 1 002,15 грн. до 980,41 грн., в іншій частині заочне рішення від 3.06.2013 року залишено без змін.

Отже, таке звернення Банку до суду свідчить про те, що він скористався своїм правом на пред»явлення вимоги до відповідача про дострокове виконання зобов»язання по кредитному договору, передбаченим пунктом 5.2 кредитного договору.

Таким чином, з моменту набрання заочним рішенням законної сили, право позивача на отримання процентів у розмірі 4 378, 95 доларів США за кредитним договором припинилось.

Надалі, згідно розрахунку позивач нарахував та просить стягнути з відповідача на свою користь суму нарахованої пені за прострочення кредиту у розмірі 3 175,76 доларів США та суму нарахованої пені за прострочені проценти у розмірі 1 605,38 доларів США

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Родовід Банк» 4 058, 95 грн. суму нарахованих 3% річних за прострочення кредиту та судовий збір у сумі 243,60 грн. В решті позовних вимог відмовлено ( т.1, а.с.147-149).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 2 червня 2015 року рішення суду першої інстанції від 6.04.2015 р. залишено без змін ( т.1, а.с.208-212).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6.04.2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 2.06.2015 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції ( т.2, а.с.39-41).

Підставою скасування судових рішень слугувало наступне, як зазначено в ухвалі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції: не встановив фактичні обставини справи ;

?не визначився із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягала застосуванню до цих правовідносин ;

?не звернув увагу на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України;

?не переконавшись у виконанні рішення суду про стягнення заборгованості, дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав у банку для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

10.07.2017 р. справа повернулася до суду першої інстанції та передана в провадження судді Скользнєвої Н.Г., яка ухвалою від 13.07.2017 р. прийняла її до свого провадження. (т. 2, а.с. )

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 набрав чинності 15.12.2017 року.

В суді встановлено, що провадження у цій справі відкрито до набрання чинності вказаної редакцією Кодексу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання (т.2, а.с. 111-113).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (т. 2, а.с. 133).

Представник позивача ПАТ «Родовід Банк» в судове засідання не з»явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від суду до нього не надходило.

Проте в матеріалах справи наявні письмові заперечення ОСОБА_1 проти позову, з яких вбачається, що у зв»язку з ухваленням Жовтневим райсудом м. Запоріжжя 03.06.2013 р. рішення, яким з відповідача на користь банку стягнуто суму боргу по кредитному договору, договірні відносини між сторонами припинені, тому у банку не має підстав для пред»явлення позову. (т.1, а.с.60-68 ).

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги наявні в матеріалах справи докази, письмові пояснення, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23.07.2007 року між відкритим акціонерним товариством « Родовід Баннк» ( далі ВАТ « Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ « Родовід Банк» ( далі Банк) та ОСОБА_1 ( далі- Позичальник) укладено кредитний договір № 34.2/АА-085.07.2 із змінами, внесеними додатковою угодою до кредитного договору № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року від 08.10.2008 року та додатковою угодою №2 до кредитного договору № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року від 11.11.2010 року.

Відповідно до змісту п.п.1.2 кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі на загальну суму 23 504,00 доларів США терміном до 23.07.2014 року включно.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становила 12,5% річних, з 08.10.2008 року у зв»язку з укладенням додаткової угоди 14,5% річних.

Факт видачі 23.07.2007 року Позичальнику кредитних коштів у розмірі 23 504, 00 доларів США підтверджується заявою про видачу готівки № 306-8 від 23.07.2007 року.

Банк виконав свої зобов»язання перед Позичальником за кредитним договором в повному обсязі.

Проте, ОСОБА_1 порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, страхування заставного майна, у звязку з чим станом на 14.11.2012 р. виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 537, 86 доларів США, що еквівалентно 100 215, 12 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 98 041, 58 грн., що еквівалентно 12 265, 93 доларів США, в т.ч. заборгованість за кредитом у розмірі 72 877, 06 грн., що еквівалентно 9 117,61 доларів США, заборгованість за процентами у розмірі 16 766,76 грн., що еквівалентно 2 097, 68 доларів США, пеня за прострочення кредиту у розмірі 3 882, 12 грн., що еквівалентно 485, 69 доларів США, пеня за прострочення процентів у розмірі 2 877, 24 грн., що еквівалентно 359, 97 доларів США, сума нарахованих 3% за прострочення кредиту у розмірі 401, 49 грн., що еквівалентно 50, 23 доларів США, сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів у розмірі 297, 58 грн., що еквівалентно 37,23 доларів США, штрафу у розмірі 939, 33 грн., що еквівалентно 117, 52 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовій збір у розмірі 1002, 15 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. (т. 1, а.с. 91-93)

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06 серпня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року змінено, зменшено розмір суми стягнутого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судового збору до 980,41 грн. Решта рішення залишена без змін. (т. 1, а.с. 94-95)

На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 серпня 2013 року, 23 серпня 2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по справі № 2/331/1166/13 було видано відповідний виконавчий лист.

Згідно Інформації про виконавче провадження № 52346565, наявної в матеріалах справи, по виконавчому листу № 2/331/1166/13 від 23 серпня 2013 року відкрите виконавче провадження та наразі перебуває у Олександрівському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобовязання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з частиною першою 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року № 6-1206цс15.

У пункті 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Матеріалами справи встановлено, що Позичальник зобов»язався відповідно до змісту пунктів 3.1,3.2,3.3 кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 20 числа ( включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 280 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору ( рахунок № 0271.840), шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку, повернути одержаний кредит не пізніше 23.07.2014 року та сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами щомісяця до 10- числа ( включно) кожного календарного місяця, наступного за звітом, а також 23.07.2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний в пункті 1.6 цього договору ( рахунок № 0283.840).

За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, Позичальник зобов»язався сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу.

За розрахунком позивача станом на 07.08.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором, а саме прострочена заборгованість за процентами у розмірі 2 281, 27 доларів США, що еквівалентно 28 184, 81 грн., та 65 181, 13 грн., а саме: сума простроченої заборгованості за процентами становить 2 281, 21 доларів США, що еквівалентно 28 184,81 грн.; сума нарахованої пені за прострочення кредиту в розмірі 39 236,13 грн. ; сума нарахованої пені за прострочені проценти становить 19 834. 28 грн.; сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту становить 4 058, 95 грн. ; сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів становить 2 051, 77 грн. (т. 1, а.с. 106-108)

Відповідно до п.п. 1.1 Кредитного договору № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року, банк відкриває позичальнику кредитну лінію на загальну суму 23 504,00 доларів США терміном до 23.07.2014 р. включно.

Згідно п.п. 4.2 Кредитного договору № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року, проценти за користування кредитами нараховуються Банком щомісяця, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредитів Позичальником за цим Договором, але не пізніше терміну, визначеного у пункті 1.1 цього Договору.

Згідно п. 4.4 Кредитного договору № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у пункті 1.1 цього Договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у пункті 1.1 цього Договору, в подальшому проценти за користування кредитами не нараховуються.

Проте, в порушення зазначених умов договору, банківською установою заявлені вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості за процентами поза межами дії строку договору, строк дії якого визначено 24 липня 2014 року.

Таким чином, суд погоджується із заявленою позивачем сумою простроченої заборгованості за процентами у розмірі 2227,08 доларів США, що еквівалентно 28380,15 грн., станом на 23.07.2014р., тобто за період з 14.11.2012 р. по 23.07.2014р., а тому приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що заявлений позивачем період нарахування пені за прострочення кредиту та пені за прострочені проценти перевищує строк позовної давності, встановлений ст.. 258 ЦК України, а тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави застосування строку спеціальної позовної давності, а тому позовні вимоги за період з 14.11.2012р. по 07.08.2013р. задоволенню не підлягають..

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» щодо стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення кредиту за період з 08.08.2013р. по 07.08.2014р. в розмірі 27049,61 грн., пені за прострочені проценти за період з 08.08.2013р. по 07.08.2014р в розмірі 13194,06 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» щодо стягнення з ОСОБА_1 3% річних за прострочення кредиту за період з 14.11.2012р. по 07.08.2014р. у розмірі 4 058, 95 грн., 3% річних за прострочення процентів за період з 14.11.2012р. по 07.08.2014р. у розмірі 2 051, 77 грн., також є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Аналізуючи викладені норми матеріального та процесуального права, встановлені матеріалами справи обставини та відповідні правовідносини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що заперечення на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 є неспроможними та такими, що не відповідають вище встановленим обставинам справи, а тому до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ТОВ «Порше мобіліті» сплатив судовий збір у сумі 1192,83 грн. (т. 1 а.с. 1).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі - 929,25 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 256, 258, 267, 526, 530, 598, 599, 611, 625, 631,1048-1049 ЦК України, суд

В И Р І ШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства « Родовід Банк» ( місцезнаходження : 05136, м. Київ, вул.. Північно- Сирецька, буд. 1-3) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ПАТ «Родовід Банк» () заборгованість за Кредитним договором № 34.2/АА-085.07.2 від 23.07.2007 року на загальну суму 72734 (сімдесят дві тисячі сімсот тридцять чотири) гривні 56 копійок, з яких: заборгованості за процентами за період з 14.11.2012 р. по 23.07.2014р. у розмірі 2227,08 доларів США, що еквівалентно 28380,15 грн., пеня за прострочення кредиту за період з 08.08.2013р. по 07.08.2014р. в розмірі 27049,61 грн., пеня за прострочені проценти за період з 08.08.2013р. по 07.08.2014р в розмірі 13194,06 грн., 3% річних за прострочення кредиту за період з 14.11.2012р. по 07.08.2014р. у розмірі 4 058, 95 грн., 3% річних за прострочення процентів за період з 14.11.2012р. по 07.08.2014р. у розмірі 2 051, 77 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ПАТ «Родовід Банк» () судовий збір у розмірі 929 (девятсот двадцять девять) гривень 25 копійок.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 23 червня 2018 року

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

13.06.2018