У Х В А Л А

19 лютого 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свою заяву мотивує тим, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 є її онучкою, матір дитини, тобто дочка заявниці померла, дитина проживає разом з заявником, знаходиться на повному її утриманні, ОСОБА_1 є її опікуном, батько дитини ОСОБА_2 був позбавлений батьківських прав щодо дитини та добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Розглянувши заяву і додані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, із заяви і доданих документів вбачається, що заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, адже зазначена норма процесуального закону не передбачає можливість видачі наказу в разі стягнення аліментів у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку явно та переконливо свідчить про наявність спору. Зазначене узгоджується і з ч. 5 ст. 183 СК України. Зазначені норми закону (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України та ч. 5 ст. 183 СК України) передбачають право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вказані норми закону є чітко визначеними (імперативними) і такими, що не підлягають додатковому чи розширеному тлумаченню інакше вони будуть суперечити суті правової норми щодо стягнення аліментів в наказному провадженні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

За таких обставин слід відмовити у видачі судового наказу.

Частиною 2 статті 166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 165, 166, 258, 260, 261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької обалсті. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Любчик В.М.