Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 405/5000/15-ц

провадження № 61-4100св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - Кіровоградська місцева прокуратура в інтересах держави,

відповідачі: Кіровоградська міська рада, ОСОБА_3,

третя особа - Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2015 року у складі головуючого - судді Циганаш І. А. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 липня 2016 року у складі колегії суддів Єгорової С. М., Карпенка О. Л., Письменного О. А.,

встановив:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу № 405/5000/15-ц призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 405/5000/15-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року прокурор м. Кіровограда звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3, третя особа - Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області, про визнання недійсним пунктів 31-33 рішення Кіровоградської міської ради від 03 вересня 2009 року № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність на АДРЕСА_1», визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку від 30 серпня 2010 року, зобов'язання повернення земельних ділянок.

Позовна заява мотивована тим, що за результатами опрацювання даних публічної кадастрової карти України з метою проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням земельного законодавства Кіровоградською міською радою, відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про прокуратуру», прокурором м. Кіровограда винесено постанову про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів від 02 вересня 2014 року, під час проведення якої виявлено порушення вимог земельного законодавства при передачі Кіровоградською міською радою у власність земельних ділянок, до складу яких входять спірні земельні ділянки. Рішенням Кіровоградської міської ради від 16 вересня 2008 року № 1302 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1» надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки); ведення садівництва. ОСОБА_3 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1 000 кв. м - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1 200 кв. м - для ведення садівництва в районі АДРЕСА_1 в м. Кіровограді. Пунктом 31 рішення Кіровоградської міської ради від 03 вересня 2009 року № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1» затверджено ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 200 кв. м на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних з вилученням земельної ділянки. Пунктами 32, 33 зазначеного рішення передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки на АДРЕСА_1 площею 1 000,00 кв. м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1 200,00 кв. м (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 отримала два державних акта на право власності на земельні ділянки від 30 серпня 2010 року для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); для ведення садівництва.

Пункти 31 - 33 рішення Кіровоградської міської ради від 03 вересня 2009 року № 2469 прокурор вважає незаконними і такими, що підлягають скасуванню з тих підстав, що управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради 12 серпня 2009 року видано висновок № 3615 по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1, проект землеустрою погоджено за умови внесення змін до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда), проте вимоги висновку не виконані, висновок вважається не виконаним. Генеральним планом м. Кіровограда, що затверджений рішенням Кіровоградської міської ради від 12 вересня 2000 року № 627, землі в районі АДРЕСА_1 в м. Кіровограді, в тому числі спірні земельні ділянки, віднесено до території зелених насаджень загального користування, про що свідчить інформація Кіровоградської міської ради від 5 вересня 2014 року та відповідне викопіювання з генерального плану м. Кіровограда.

Всупереч частини четвертої статті 83 Земельного кодексу України, вказані земельні ділянки в районі АДРЕСА_1, що відносяться до земель загального користування населеного пункту і не можуть бути передані у приватну власність, передані у власність ОСОБА_3

Самостійною підставою для визнання недійсними спірних пунктів рішення, прокурор також вважає порушення вимог статей 17, 21 Закону України «Про основи містобудування», частини четвертої статті 3 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статей 38, 39 ЗК України, враховуючи, що землі зелених насаджень загального користування згідно з містобудівною документацією (генерального плану м. Кіровограда) не призначені для будівництва на них будівель і споруд, їх передача для потреб містобудування, а так само для ведення садівництва, суперечить вищезазначеним нормам чинного законодавства. Відповідно до статей 152, 155 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визнання недійсним рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, яким земельну ділянку передано у власність, має наслідком визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, тому державні акти на право власності на земельні ділянки, що видані на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, не створюють юридичних наслідків, а тому підлягають скасуванню.

Також згідно із частиною першою статті 1212 та частиною першою статті 1213 ЦК України, з огляду на недійсність державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2, прокурор вважає наявними підстави для повернення Кіровоградській міській раді земельних ділянок, нормативна грошова оцінка яких згідно з інформацією Управління Державного земельного агентства у Кіровоградському районі Кіровоградської області складає 177 964 грн 95 коп. та 1 619 грн 32 коп. відповідно.

У листопаді 2015 року прокурор доповнив позовну заяву, зазначивши про незаконність оскаржуваних ним рішень також з тих підстав, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу не відповідає вимогам частини дев'ятої статті 118 ЗК України, оскільки висновок Державного управління охорони навколишнього середовища в Кіровоградській області за протестом прокурора відкликаний 25 вересня 2009 року, отже, такий висновок відсутній.

Таким чином, прокурор просив визнати недійсними пункти 31-33 оскаржуваного рішення Кіровоградської міської ради, визнати недійсним державні акти на право власності на земельні ділянки, зобов'язати ОСОБА_3 повернути Кіровоградській міській раді земельні ділянки шляхом складання акта приймання-передачі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2015 року у задоволенні позову прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що прокурор не обґрунтував наявність інтересу держави у спірних правовідносинах та необхідність їх захисту. Також прокурором подано позов після спливу позовної давності, оскільки під час прийняття Кіровоградською міською радою оспорюваного рішення 3 вересня 2009 року на засіданні сесії був присутній та приймав участь прокурор міста, а тому про зазначене рішення йому було відомо з 3 вересня 2009 року.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави з інших правових підстав.

Апеляційний суд виходив із того, що прокурор пропустив трирічний строк звернення до суду з позовом, оскільки з відповідним позовом звернувся у липні 2015 року, а про порушення вимог законодавства йому було відомо 3 вересня 2009 року, при цьому відповідачем подано заяву про застосування позовної давності.

У вересні 2016 року заступник прокурора Кіровоградської області подав касаційну скаргу, у якій просив рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що на підставі постанови прокурора про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів від 2 вересня 2014 року, проведено відповідну перевірку. Після ознайомлення з висновками органів державної влади, місцевого самоврядування та контролю, прокурору стало відомо про допущені Кіровоградської міської радою порушення при прийнятті оспорюваного рішення. Винесення 15 вересня 2009 року міжрайонним природоохоронним прокурором Кіровоградської області протесту № 755 на висновок державного управління охорони навколишнього природного середовища в області від 3 вересня 2009 року № 2239-07/06 не може вважатися днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права відповідно до положень статті 261 ЦК України, оскільки предметом нагляду була законність висновку, а не законність акта органу місцевого самоврядування. Крім того, зазначає, що задоволений протест прокурора породжував упевненість в тому, що спірне рішення ніколи прийняте не буде, тому висновок про те, що позовну давність слід відраховувати від дня винесення протесту, є неправильним, а тому строк звернення до суду з відповідним позовом не пропущено.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Судами встановлено, що рішенням Кіровоградської міської ради від 16 вересня 2008 року № 1302 ОСОБА_3 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно із додатком.

Рішенням Кіровоградської міської ради від 3 вересня 2009 року № 2469, пункти 31-33, ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельних ділянок на АДРЕСА_1: площею 1 000 кв. м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі, та 1 200 кв. м - для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі. На підставі цього рішення ОСОБА_3 видано два державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки.

Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради 12 серпня 2009 року надано висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1, в якому управління не заперечує проти відведення земельних ділянок громадянам міста (12 осіб) площею по 0,22 га кожна, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва за умови надання Кіровоградською міською радою цієї земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, внесення змін до містобудівної документації, а саме: до Генерального плану міста Кіровограда, проте будь-які зміни до містобудівної документації не були внесені, що підтверджується листом від 05 вересня 2014 року.

Віднесення спірних земельних ділянок до території зелених насаджень загального користування підтверджується викопіюванням із Генерального плану міста Кіровограда та викопіюванням із плану зонування території міста Кіровограда, рішенням Кіровоградської міської ради від 28 жовтня 2015 року № 4725 «Про внесення змін до Плану зонування території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 17 вересня 2013 року № 2456», відповідно до якого земельні ділянки в районі АДРЕСА_1 визначені, як рекреаційна зона активного відпочинку, передбачено віднести до зони садибної житлової, проте на підставі цього рішення відповідні зміни до містобудівної документації не внесені до цього часу.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорій здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частина друга статті 20 ЗК України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувані пункти рішення Кіровоградської міської ради прийняті з порушенням норм закону, оскільки земельну ділянку, яку віднесену до територій зелених насаджень загального користування, передано відповідачу у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення садівництва.

ОСОБА_3, від імені якої діяв її представник ОСОБА_4, подала до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих підстав.

3 вересня 2009 року у роботі засідання чотирнадцятої сесії Кіровоградської міської ради п'ятого скликання брали участь члени виконавчого комітету міської ради, заступники міського голови, керівники виконавчих органів міської ради, депутати обласної та районних у місті рад, представники Ленінської, Кіровської районних рад, представник прокуратури міста, представники засобів масової інформації, внаслідок чого прийнято рішення № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1».

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Европейської Конвенції з Прав Людини. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. проти Республіки Молдова, № 36157/08, &22, 23, від 22 липня 2014 року).

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що про порушення вимог закону при передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3 прокурор дізнався 3 вересня 2009 року, оскільки брав участь у роботі чотирнадцятої сесії Кіровоградської міської ради п'ятого скликання, а тому у задоволенні позову прокурора слід відмовити з підстав спливу позовної давності. Зазначеним також спростовуються доводи касаційної скарги про те, що прокурор дізнався про порушення вимог законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень міською радою лише у 2014 році після вивчення даних, що містяться в Публічній кадастровій карті України та проведення відповідної перевірки у міській раді.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги заступника прокурора Кіровоградської області та залишення без змін рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат В.П. Курило