Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/39/18
Провадження № 2/542/337/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Янко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 11.01.2018 року звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилалась на наступні обставини: 18.05.2016 року помер її чоловік ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому: житловий будинок з господарськими побудовами за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 42, житловий будинок за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул. Шевченка, 44, земельну ділянку площею 0,55 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки вул. Шевченка, 44.

При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачці було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на наявність інших спадкоємців та на відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкове майно, відсутність державної реєстрації прав власності спадкодавця.

Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 42, житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 44, земельну ділянку площею 0,55 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул. Шевченка, 44, в порядку спадкування за законом після померлого 18.05.2016 року ОСОБА_6.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити (а.с. 86).

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи в їх відсутність, вказавши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, позов визнають (а.с. 74, 84, 87, 88).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №322487, виданого Полузірським сіль ЗАГС Новосанжарського району Полтавської області (а.с.6) ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6.

ОСОБА_6 згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №315348, виданого виконавчим комітетом Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с.7), помер 18.05.2016 року.

Право на спадкування одержують відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємці за законом першої черги, яким є позивач в силу ст.1261 ЦК України.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 16.11.2016 року (а.с. 8).

Крім позивача з заявами про прийняття спадщини звернулися діти померлого ОСОБА_3, ОСОБА_4 15.03.2017 року було видано свідоцтва про право на спадщину згідно закону та договору про поділ спадщини на імя: ОСОБА_1 на грошові вклади, на імя ОСОБА_4 на приватизовану земельну ділянку площею 4,2169 га, на імя ОСОБА_3 - на приватизовану земельну ділянку площею 4,217 га (а.с. 110).

За життя ОСОБА_6 мав на праві власності житловий будинок з господарськими побудовами та приватизовану земельну ділянку площею 0,55 га, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 44, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.1999 року (а.с.9).

Також ОСОБА_6 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 42, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Полузірської сільської ради щодо виписки з погосподарської книги №10 особовий рахунок №344 (а.с.11), довідками, виданими виконавчим комітетом Полузірської сільської ради №89, 90 від 01.03.2017 року (а.с.10).

Реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 44, за ОСОБА_6 в ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР» не проводилась (а.с.18), та на житловий будинок за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 42, також не проводилася (а.с.19).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул.Шевченка, 42, с.Дмитренки, Новосанжарського району, Полтавської області, рік його побудови є 1965 (а.с.12 - 14).

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул.Шевченка, 44, с.Дмитренки, Новосанжарського району, Полтавської області, рік його побудови є 1900. (а.с.15 - 17).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що право власності на спірні будинки було набуте спадкодавцем на законних підставах, оскільки підтверджується записом у погосподарській книзі та свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, момент виникнення права власності на нього не повязане з його державною реєстрацією, оскільки будинок №42 по вул.Шевченка в с.Дмитренки збудований до 2004 року та право власності на будинок №44 по вул.Шевченка в с.Дмитренки було набуте спадкодавцем на законних підставах до набрання чинності Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а отже таке право увійшло до складу спадщини після його смерті.

Відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно в органах БТІ не позбавляє спадкоємця права на спадкування нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Крім того, за життя ОСОБА_6 мав на праві власності земельну ділянку площею 0,55 га, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с.Дмитренки по вул.Шевченка, 44 Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.07.2000 року серії АВВ №668658, виданим в.о. державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області (а.с. 9).

Таким чином, за життя ОСОБА_6 дійсно належала земельна ділянка розміром 0,55 га, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що являється спадковим майном.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивача на житлові будинки та земельну ділянку.

На підставі ст.ст.1216, 1218 ЦК України та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 42, в порядку спадкування за законом після померлого 18.05.2016 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Шевченка, 44, в порядку спадкування за законом після померлого 18.05.2016 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,55 га, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с.Дмитренки по вул.Шевченка, 44 Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого 18.05.2016 року ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_7