АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1233/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Луценко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», треті особи : Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, Київська міська рада про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з вищевказаним позовом, в якому просили зобов'язати Департамент земельних ресурсів привести дані міського земельного кадастру у відповідність до відомостей Державного земельного кадастру в частині віднесення земельної ділянки ( кадастровий номер: НОМЕР_1) до земель сільськогосподарського призначення (ведення індивідуального садівництва); визнати дії посадових осіб Департаменту земельних ресурсів, які виразилися у відмові надати ОСОБА_2 позитивний висновок щодо можливості надання земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) для індивідуального садівництва; зобов'язати Департаменту земельних ресурсів надати ОСОБА_2 позитивний висновок щодо можливості надання земельної ділянки ( кадастровий номер: НОМЕР_1) для індивідуального садівництва; зобов'язати КП «Святошинське лісопаркове господарство» привести у відповідність документи підприємства до відомостей Державного земельного кадастру в частині віднесення земельної ділянки ( кадастровий номер: НОМЕР_2) до земель сільськогосподарського призначення (ведення індивідуального садівництва).

При цьому зазначали, що вони у 2015 році придбали в спільну приватну власність у ОСОБА_4 садовий будинок, земельна ділянка під яким з 2013 року перебуває в процесі оформлення речового права. З метою закінчення оформлення права власності на земельну ділянку вони зверталися з листами до відповідачів, в яких просили Департамент земельних ресурсів КМДА надати висновок щодо можливості надання земельної ділянки для індивідуального садівництва, а КП «Святошинське лісопаркове господарство» просили добровільно відмовитись та припинити право постійного користування земельною ділянкою та привести у відповідність облікові дані підприємства до даних Державного земельного кадастру, вказавши її цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення (під індивідуальне садівництво). Проте, відповідачі відмовили в задоволенні заяв, пославшись на те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського, а не сільськогосподарського призначення та рішення щодо її передачі у власність не приймалось. На думку позивачів, такі дії відповідачів порушують їх право на отримання у власність земельної ділянки під садовим будинком, який належить їм на праві приватної власності.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року вищевказаний позов задоволено частково. Зобов'язано Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) привести дані міського земельного кадастру у відповідність до відомостей Державного земельного кадастру в частині віднесення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1 ) до земель сільськогосподарського призначення (ведення індивідуального садівництва), якою володіють та користуються позивачі. Визнано дії посадових осіб Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які виразилися у відмові надати ОСОБА_2 позитивний висновок щодо можливості надання земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1 ) для індивідуального садівництва незаконними. Зобов'язано комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» привести у відповідність документи КП «Святошинське лісопаркове господарство» до відомостей Державного земельного кадастру в частині віднесення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) до земель сільськогосподарського призначення (ведення індивідуального садівництва), якою володіють та користуються позивачі.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позов без задоволення. Зазначає, що судове рішення ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки Київська міська рада дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) не надавала, а наданий позивачами проект не затверджувався. За даними міського земельного кадастру вказана земельна ділянка розташована в Межигірському лісництві КП «Святошинське лісопаркове господарство» . Київською міською радою не приймалось рішення про надання даної земельної ділянки у власність, та її державна реєстрація не проводилась .

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення в частині відмови в задоволенні їх позовних вимог та в цій частині ухвалити нове про їх задоволення. Зазначають, що при вирішенні вказаних вимог суд не застосував норму матеріального права, яка повинна бути застосована.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачі 03.10.2015 набули право власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу вказаний садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 0, 1000 га, яка сформована 18.02.2015 року, має кадастровий номер: НОМЕР_1 і цільове призначення - ведення індивідуального садівництва.

За відомостями Державного земельного кадастру на даний час будь-яким юридичним або фізичним особам правовстановлюючі документи на вказану ділянку не видані, вона відноситься до міських земель комунальної форми власності, не наданих у власність чи користування.

На замовлення попереднього власника садового будинку ОСОБА_4 у 2013 році виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), а у 2014 році - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва. Вказаний проект отримав позитивний висновок Головного управління Держземагенства у м. Києві та Департаменту містобудування та архітектури КМДА.

На замовлення ОСОБА_2 у 2016 році виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з ч.1 ст.122, ч.14 ст.186 Земельного кодексу України зазначена технічна документація погодженню не підлягає і затверджується органом місцевого самоврядування (Київською міською радою).

Для винесення питання на розгляд Київської міської ради про передачу земельної ділянки з комунальної власності у приватну власність позивачі 03.11.2016 звернулися із заявою до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій просили надати необхідний для цього висновок щодо можливості надання земельної ділянки для індивідуального садівництва.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом № 057/0-3030-12583 від 24.11.2016 відмовив позивачам у наданні зазначеного висновку, оскільки згідно з даними міського земельного кадастру земельна ділянка на АДРЕСА_1 розташована в Межигірському лісництві КП «Святошинське лісопаркове господарство», відноситься до земель лісогосподарського призначення і перед винесенням на розгляд Київської міської ради питання передачі її у власність позивачів потребує зміни її цільового призначення.

Також, 08.11.2016 року позивачі звернулися з листом до КП «Святошинське лісопаркове господарство», в якому просили його привести у відповідність облікові дані його документів до даних Державного земельного кадастру щодо цієї земельної ділянки, у т.ч. вказавши її цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення (під індивідуальне садівництво). КП «Святошинське лісопаркове господарство» листом № 064/239-828 від 15.11.2016 рокуповідомило, що вказана земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського, а не сільськогосподарського призначення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, обговоривши її доводи, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України у редакції 2004 року, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивачів .

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки розглянувши дану справу, суд не звернув увагу на те, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів .

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 вбачається чітка визначеність підсудності земельних спорів, зокрема:

- положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Постановою за № 8 від 20.05.2013 року Пленум Вищого Адімінстратвиного Суду України роз'яснив, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 року № 182/342 ( у редакції рішення Київської міської ради від 10.03.2016 року № 144/144) (п.п.1.1, 2.1, 2.3.,3.1.): Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації); Департамент у межах своєї компетенції здійснює управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, землями державної власності в межах міста Києва, розпорядником яких є виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі - землі державної власності в межах міста Києва), забезпечує проведення в місті земельної реформи, раціональне використання та охорону цих земель на території міста;
ведення міського земельного кадастру відповідно до законодавства, моніторингу земель, здійснення землеустрою;

забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з питань використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади міста Києва та земель державної власності в межах міста Києва, проведення земельної реформи, а також виконує інші, делеговані Київською міською радою та виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією), повноваження.

Встановлено, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом органу місцевого самоврядування, на який покладено публічні функції здійснення управління у відповідній сфері.

Як вбачається з матеріалів справи, то позивачі, визнають дії Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які виразились у відмові надати позитивний висновок щодо можливості надання земельної ділянки незаконними, просять зобов'язати зазначений орган надати їм позитивний висновок з вказаного питання, тобто в даному випадку вони оскаржують дії суб'єкта владних повноважень, внаслідок чого вимоги позивачів підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому слід зазначити, що доказів того, що до земельної ділянки площею 0, 1000 га, яка сформована 18.02.2015 року, має кадастровий номер:НОМЕР_1 та розташована за адресою : АДРЕСА_1 приймалось рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання її у власність, що вона в передбаченому чинним законодавством порядку пройшла державну реєстрацію, матеріали справи не містять, а отже вказана земельна ділянка не є об'єктом цивільних справ .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в редакції 2004 року, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такі ж самі положення містить і Цивільний процесуальний Кодекс України в редакції 2017 року, що діє на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції (п.1 ч. 1 ст. 255).

На вказане судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого розглянув справу по суті, що призвело до порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України в редакції 2017 року, що діє на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Положення про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема і у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, містить і КАС України в редакції 2017 року, що діє на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції (п.1 ч. 1 ст. 19 ).

Частиною 1 ст. 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції за вказаних вище обставин, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з закриттям провадження в справі, з підстав того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 377, 255, 381, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції , -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року скасувати.

Провадження в справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів .

Головуючий : Судді: