Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду знаходиться справа про розірвання шлюбу та справа про стягнення аліментів. Однак, в зв'язку з тим, що син ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом та потребує тривалого лікування, психологічного розвитку, догляду лікарів та користується слуховим апаратом він потребує додаткових витрат. За останні три місяці позивачем було витрачено на лікування ОСОБА_3 5 506,97 грн. В добровільному порядку відповідач додаткову матеріальну допомогу не надає, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати понесені на утримання сина, а саме 1/2 від понесених нею витрат на сина в розмірі 2 753,50 грн., а також стягувати додаткові витрати на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 600 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, уточнивши, що додаткові витрати в розмірі 600 грн. щомісячно слід стягувати з відповідача до повноліття ОСОБА_3. Крім того, пояснила, що спільні з відповідачем діти були усиновлені ними, але вона не відмовляється від них та постійно відшукує кошти на лікування ОСОБА_3. На лікування сина вона витрачає значно більше ніж вказані в позові витрати, при цьому надані нею платіжні документи підтверджують про здійснені нею витрати особисто.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодившись з вимогою про стягнення з нього 600 грн. щомісячно до повноліття ОСОБА_3, в іншій частині просив відмовити в позові, оскільки він має сумніви щодо наданих позивачем квитанцій як доказів на підтвердження понесених нею витрат на дитину. Крім того, він має на утриманні повнолітню доньку, яка навчається у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги, щодо наявності у ОСОБА_3 проблем із здоров'ям та необхідністю додаткових виттрат, у зв'язку з цим, не заперечував. Зазначив, що вже є рішення суду про розірвання шлюбу та про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини доходу.

Дослідивши матеріали даної справи, судом встановлено наступне.

Сторони перебувають у шлюбі з 14.06.2006 року від якого мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтв про народження дитини.

Згідно довідки управління адміністративних послуг від 13.11.2017 року №7310, діти проживають разом з матір'ю.

Позивач суду пояснила, що рішенням суду шлюб з відповідачем розірвано, а також стягнуті аліменти, однак, в зв'язку з тим, що син ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом та потребує тривалого лікування, психологічного розвитку, догляду лікарів та користується слуховим апаратом, тому він потребує додаткових витрат. В добровільному порядку відповідач додаткову матеріальну допомогу не надає.

Позивач зазначила, що її заробітна плата становить 3392 грн. на місяць, коштів на лікування сина не вистачає. Дитині рекомендовано корекційно-розвиткова робота з дефектологом, заняття з логопедом, 2 рази на місяць необхідно відвідувати лікаря-дефектолога в м. Києві, слуховий апарат потребує постійного обслуговування, на все це необхідно великі кошти.

В підтвердження позовних вимог позивачем надано копії наступних документів: виписка з КОДЛ №2 про те, що ОСОБА_3 потребує нагляду та спостереження у лікарів, приймати медичні препарати, здавати аналізи, проходити стаціонарне обстеження та інше; висновок ЛКК №1051, де вказано про захворювання - двобічна сенсоневральна глухота 4 ступеня; витяг з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 27.08.2015 року № 18, згідно якого рекомендовано навчання та виховання за програмою дітей дошкільного віку з урахуванням порушення слуху, корекційно-розвиткова робота з дефектологом; рекомендований невропатологом курс лікування; довідка ЗОШ №12 від 26.12.2017 року №211, видана ОСОБА_1 про те, що вона працює вихователем та її заробітна плата становить 3 392 грн; довідка про склад сім'ї №7310 від 13.11.2017 року.

На підтвердження матеріальних втрат позивачем надано копії наступних документів: товарний чек №9 від 28.10.2017 р. на суму 379,10 грн., 260,50 грн., товарний чек №10 на суму 127 грн., 147 грн., 512 грн.; товарний чек №9956 від 11.10.2017 р. на суму 75 грн.; товарний чек №11311 від 11.11.2017 р. на суму 150 грн.; товарний чек №11290 від 10.11.2017 р. на суму 75 грн.; товарний чек №7580 від 04.08.2017 р. на суму 75 грн.; товарний чек №7874 від 15.08.2017 р. на суму 700 грн.;чеки на замовлення ліків в сумі 964,49 грн., 105,60 грн., 238,94 грн., 547,14 грн.; товарний чек від 16.11.2017 р. на суму 700 грн.; проїзні квитки.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09).

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Матеріали даної справи містять належні докази на підтвердження понесених додаткових витрат на дитину в сумі 5 506,97 грн., що підтверджено квитанціями, наявними в матеріалах справи та проїзними квитками. Вимога про щомісячне стягнення наперед додаткових витрат на дитину позивачем також є обґрунтованою.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат, що становлять половину вартості курсу пройденого лікування дитини підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 в рахунок понесених додаткових витрат на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 кошти в сумі 2 753,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 додатковиі витрати на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов