Провадження № 2/161/1072/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі -ПАТ КБ Приватбанк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач звертався до ПАТ КБ Приватбанк з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 27.06.2012року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає яким та Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ ПриватБанк, що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 2 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно, пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме "Умовами та правилами надання банківських послуг» та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ "ПриватБанк" передбачена можливість зміни Тарифів інших невід'ємних частин Договору. При цьому, у сторін Договору виникають обов'язки:

у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Договору; у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 Договору).

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок пре рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором.

Згідно п.п. 1.1.6.1,1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку; серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних про клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку", клієнт _має право надати банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач зобовязався : на підставі п.2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору, клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України,та п.2 п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 23.10.2017 року має заборгованість 52310,80 грн., з яких: 6768,81 грн. - тіло кредиту; 17360,33 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 25214,48 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2467,18 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 52310,80,82 гривень за кредитним договором №б/н від 27.06.2012року та 1600грн. сплаченого судового збору.

23.03.2018р. позивач подав уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на наведене у первісній позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача, у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, заборгованість станом на 01.03.2018 року, що становить 66087,05 грн., з яких: 3316,92 грн. - тіло кредиту; 17360,33 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 41786,61 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3123,19 грн. - штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому позов визнав частково, подавши відзив на позовну заяву, та пояснив, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитом, але в значно меншому розмірі, ніж просить стягнути позивач. Представник відповідача додав суду розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем та пояснив, що цей розрахунок складений спеціалістом та відповідачем на підставі доказів, доданих позивачем до позовної заяви.

Представник відповідача просив при ухваленні рішення врахувати подані ним розрахунки заборгованості та письмове заперечення і відзив до позовної заяви.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного.

З матеріалів справи випливає, що 27.06.2012р., відповідач ОСОБА_3 звернувся в банк з метою отримання банківських послуг, та підписав заяву №б/н від 27.06.2012р., згідно з якою отримав кредит в розмірі 20000грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту, тобто кредитний договір укладено шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що вона разом з умовами надання кредиту фізичним особам, тарифами складає між сторонами кредитний договір.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що між ним та банком, є договором про надання послуг.

А тому, посилання відповідача на те, що між ним та позивачем не було укладено кредитного договору є необґрунтованим.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором між сторонами від 27.06.2012 року вбачається, що з 13.12.2012 року по 31.08.2014 року банк застосовує відсоткову ставку в розмірі 30 % річних, а з 01.09.2014 року вказується збільшена відсоткова ставка 32,40% річних, а з 01.04.2015року 42,00% річних.

Судом встановлено, що будь-яких повідомлень та заяв банку про збільшення розміру відсоткової ставки відповідач ОСОБА_3 не отримував.

Таким чином, банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки користування кредитним коштами, що прямо заборонено нормою ст.1056-1 ЦК України. Так, відповідно до ч.3 цієї статті визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За змістом п.п. 1,1.3,2.4 доданого до позову витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, Банк, за винятком випадків, зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком.

За правилами ч.4 с.11 Закону Украйни «Про захист прав споживачів» (чинного на час укладення кредитного договору) у договорі про надання споживчою кредиту може зазначатись, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово, протягом семи календарних днів, із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна ставки є недійсною.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної

ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.

Позивачем не надано суду доказів повідомлення відповідача про зміну процентної ставки , а відповідач в судовому засіданні даний факт заперечив.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 41786,61 грн., та штрафи в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), 3123,19 грн. (процентна складова).

Положеннями ст.61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач в позовній заяві просить застосувати пеню як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором. У той самий час, просить стягнути штраф як вид цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань за договором.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж саме порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень , закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс 15 і відповідно положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Представником відповідача суду надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно з яким заборгованість відповідача по кредиту та відсотках становить 14294,90грн.,з них: тіло кредиту -2910,32грн., нараховані відсотки - 11384,67грн. Відсотки нараховані із застосуванням незмінної відсоткової ставки в розмірі 30% річних ( 2,5 % місячних) до 31.05.2015року, а з 01.06.2015 року 27,60 % річних ( 2,3 % місячних) згідно наданих позивачем наказів Банку у Відповіді на відзив.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду , а резервістам та військовозобовязаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення строку особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі,банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитами не нараховуються.

З матеріалів справи випливає, що в період з 21.01.2015р. по 25.02.2015р. та з 01.07.2015р. по 01.08.2015р. брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (довідка №36/12/01/8-2018 від 09.01.2018р.)

Судом встановлено, що в період перебування відповідача в зоні антитерористичної операції йому було безпідставно нараховано 3451,89грн. відсотків за користування кредитом, які слід відмінусувати із суми відсотків. (11384,67-3451,89=7932,78)

Судом встановлено, що заявлені в позові до стягнення суми тіла кредиту в розмірі 3316,92 грн., нарахованих відсотків в розмірі 17360,33 грн., нарахованої пені в сумі 41786,61 грн., не відповідають дійсній заборгованості. Невідомо як утворився саме такий розмір заборгованості по тілу кредиту, відсотках та пені.

Так, зокрема, в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити суду, чому при зверненні в суд з позовом заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту становить 6768,81грн., а в уточненій позовній заяві - 3316,92 грн.

В такому випадку нарахована сума заборгованих процентів має бути зменшена, та перерахована, з урахуванням зменшеної суми заборгованості по тілу кредиту.

Судом позивачу надавалась можливість подати докази по справі, уточнити розрахунок заборгованості, у зв'язку з чим було відкладено розгляд справи, в судовому засіданні представник позивача заявив, що інший розрахунок не буде надано.

Згідно з ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законодавством може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Судом встановлено, що в поданому позивачем розрахунку пеня нарахована не за один рік, що передував зверненню в суд, а за весь період, починаючи з нарахування заборгованості по кредиту.

До матеріалів справи не додано тарифів банку, які складають договір про надання банківських послуг та Пам'ятку клієнта, яка є невід'ємною частиною договору, у зв'язку з чим неможливо перевірити правильність нарахування заборгованості по кредиту, процентах.

Відповідач за користування кредитними коштами повинен був сплачувати відсотки у розмірі 30%річних. З розрахунку розміру заборгованості вбачається, що процентна ставка змінювалась , так з 13.12.2012року по 29.03.2013року становила 30% річних, з 01.04.2013 року по 31.08.2014року 27,6 % річних, з 01.09.2014 року по 31.05.2015 року - 32,40 % річних, а з 01.04.2015року -42% річних. Будь-які угоди щодо зміни розміру фіксованої процентної ставки в справі відсутні. В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити підставності нарахування вказаного розміру процентів. Суд не має можливості з'ясувати, яким чином банком нараховувались тіло кредиту, зазначені проценти, які не відповідають ні заяві позичальника, ні Умовам і Правилам надання банківських послуг, суду не представлено жодного письмового доказу, які б підтверджували законність таких дій банку щодо відповідача.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом покладено на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приймає до уваги наданий відповідачем розрахунок заборгованості та вважає, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за кредитним договором в сумі 14 466,29 гривень , з яких : 2910,32грн. тіло кредиту, 7932,78грн. відсотків (11384,67-3451,89=7932,78), 3123,19грн. штраф (процентна складова), 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити в звязку з безпідставністю.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1600 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, реєстрація місця проживання: 43010, АДРЕСА_1, в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського,буд.1Д, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 14 466,29 гривень (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 29 копійок) та 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) судових витрат по справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта