АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року місто Київ.

Справа № 752/105/17

Апеляційне провадження № 22-ц/796/5573/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року, у складі судді Мирошниченко О.В., (інформація про час ухвалення рішення та дату складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник Оксани Вікторівни, Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Шевченко Дарина Геннадіївна про визнання дій протиправними та відновлення становища, яке існувало до порушення,-

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Позивач звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник ОксаниВікторівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування поданої позовної заяви посилалась на те, що 09.04.2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 2501/0408/88-538, згідно якого банк зобов'язався надати їй кредитні кошти в сумі 41000 доларів США. В якості забезпечення зобов'язання між нею та банком було укладено іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя від 09.04.2008 року, згідно якого вона надала в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1. Даний іпотечний договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі № 6985749 та накладено заборону відчуження на вищевказане нерухоме майно до припинення чи розірвання договору. 24.03.2015 року вона звернулась до Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції в Чернівецькій області, яка надала їй витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого вона довідалась, що 31.07.2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. внесла зміни в реєстр та замінила іпотекодержателя ВАТ «Сведбанк» в реєстрі іпотек на нового ПАТ «Альфа Банк» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 937 від 15.06.2012 року, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ (Альфа Банк» на користь ПАТ «Альфа Банк», а також вилучила запис, де вказано іпотекодержателем «Дельта Банк». Вважала, що відповідачі приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. не перевірили належним чином документів щодо відступлення прав вимоги, вчинили незаконні дії, змінюючи іпотекодержателя та на даний час відповідач ПАТ «Альфа-Банк» порушує її права, заявляючи, що він є іпотекодержателем її майна та в разі необхідності може скористатись усіма правами та відчужити її майно.

Просила суд визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., яка на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 937 від 15.06.20012 року, який був укладений між ПАТ Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» вчинила 31.07.2012 року запис в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 6985719) щодо зміни іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» на нового іпотекодержателя ПАТ «Альфа Банк» за іпотечним договором № 2731 від 09.04.2008 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» та визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., який на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 1306 від 25.05.2012 року, який був укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» вчинив 17.07.2012 року запис в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заміни іпотеко держателя ПАТ «Сведбанк» на нового іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» за іпотечним договором № 2731 від 09.04.2008 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» стосовно обтяження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_1, вчинений 31.07.2012 року (реєстраційний номер обтяження 6985719). Просила відновити становище, яке існувало до порушення права, а саме зобов'язати державного реєстратора скасувати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заміни іпотекодержателя ПАТ «Сведбанк» на нового іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» та заміни іпотеко держателя ПАТ «Альфа Банк» за іпотечним договором № 2731 від 09.04.2008 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» стосовно обтяження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1, вчинений 31.07.2012 року (реєстраційний номер обтяження 6985719) та поновити попередній запис на іпотеко держателя ПАТ «Сведбанк».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мироник Оксани Вікторівни, Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Шевченко ДаринаГеннадіївна про визнання дій протиправними та відновлення становища, яке існувало до порушення - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В скарзі вказувала на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано того, що станом на 17.07.2012 року ПАТ «Дельта Банк» абсолютно не мав ніякого відношення до кредитних правовідносин, оскільки вже відступив 15.06.2012 року право вимоги за кредитним договором іншому кредитору - ПАТ «Альфа Банк» та не був Іпотекодержателем, а ПАТ «Дельта Банк» не мав право звертатись про перереєстрацію іпотеки та обтяжень, оскільки не набув статусу Іпотекодержателя. Суд не звернув уваги на те, що іпотека була зареєстрована приватним нотаріусом ЧМНО Хоменко М.О., а тому в 2012 році всі дії з приводу зміни обтяження повинні були бути здійсненні саме цим нотаріусом, а не відповідачами.

До апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник не з'явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, відповідно до якого представник позивача повідомлена про розгляд справи 20 червня 2018 року.

ПАТ &qurm;Альфабанк&qut-; та ПНКМНО Шевченко Д.Г. просили розглядати справу без їх участі.

Відзиви на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, 09.04.2008 року між позивачем та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 2501/0408/88-538, згідно якого банк зобов'язався надати позивачу кредитні кошти в сумі 41000 доларів США (а.с.9-11). В якості забезпечення зобов'язання між позивачем та банком було укладено іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя від 09.04.2008 року, згідно якого позивач надала в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1. Даний іпотечний договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі № 6985749 та накладено заборону відчуження на вищевказане нерухоме майно до припинення чи розірвання договору.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що 31.07.2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. внесла зміни в реєстр та замінила іпотеко держателя ВАТ «Сведбанк» в реєстрі іпотек на нового ПАТ «Альфа Банк» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 937 від 15.06.2012 року, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» на користь ПАТ «Альфа Банк» (а.с. 8).

Судом встановлено, що 25.05.2012 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г. було посвідчено договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк», який було зареєстровано в реєстрі для вчинення нотаріальних дій під № 1306 (а.с. 41, 79-186).

Судом встановлено, що 17.07.2012 року до приватного нотаріуса Шевченко Д.Г. звернувся уповноважений представник ПАТ «Дельта Банк». Заявником було подано повідомлення про реєстрацію змін обтяжень нерухомого майна іпотекою № 2/17 від 17.07.2012 року щодо обтяження № 6985719. Вказане повідомлення містило відомості про відступлення прав та зміну іпотеко держателя з ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк» (а.с.2-53).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому суд виходив з того, що відповідачі при вчиненні ними нотаріальних дій діяли в межах своєї компетенції та відповідно до вимог діючого закону на час їх вчинення, позивач також не довів, що його права порушені, шляхом внесення змін до реєстру з приводу нового іпотекодержателя, у зв'язку з переходом прав вимоги.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, так як він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно» державний реєстратор, нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», починаючи з 1 січня 2013 року мають доступ до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек і використовують під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційні дані зазначених реєстрів.

Разом з тим у п. 4 Розділу VІ Закону України «Про іпотеку» зазначено, що до набрання чинності законом про державний реєстр прав на нерухоме майно порядок державної реєстрації іпотек встановлюється Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації іпотек, що затверджено Кабінетом Міністрів України 31 березня 2004 року № 410 (далі - Тимчасове положення).

Тобто вказане Тимчасове положення було чинним до 01 січня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка просила визнати неправомірними (на її думку) дії нотаріусів, які були вчинені у 2012 році.

Таким чином, місцевий суд вірно виходив з того, що посилання позивача на те, що нотаріусами були порушені вимоги Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла станом на 17.07.2012 року та порушені вимоги Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 22.06.2011 року № 703, а тому їх дії були неправомірними, є безпідставними, оскільки вказані твердження спростовуються положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України (із змінами, внесеними згідно із Законом 3 4152-VІ (4152-17) від 09.12.2011 року, яким було внесено зміни до розділу 2 вказаного Закону та встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01.01.2013 року, а нотаріусами оспорювані позивачем дії були вчинені в 2012 році.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано, що станом на 17.07.2012 року ПАТ «Дельта Банк» абсолютно не мав ніякого відношення до кредитних правовідносин, оскільки вже відступив 15.06.2012 року право вимоги за кредитним договором іншому кредитору - ПАТ «Альфа Банк» та не був Іпотекодержателем, а ПАТ «Дельта Банк» не мав право звертатись про перереєстрацію іпотеки та обтяжень, оскільки не набув статусу Іпотекодержателя, апеляційний суд не приймає, оскільки станом на 17.07.2012 року ПАТ «Альфа Банк» не був зареєстрований Іпотекодержателем.

ПАТ «Дельта Банк» було подано приватному нотаріусу повідомлення про реєстрацію змін обтяжень нерухомого майна іпотекою та відповідний договір купівлі-продажу прав вимоги, які оформлені належним чином.

Таким чином, враховуючи те, що внесення змін до запису про іпотеку здійснено приватними нотаріусами у відповідності до вимог чинного законодавства, а також беручи до уваги, що позивачем не доведено порушення його прав внесенням до Державного реєстру іпотек відомостей про нового Іпотекодержателя, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на те, що іпотека була зареєстрована приватним нотаріусом ЧМНО Хоменко М.О., а тому в 2012 році всі дії про зміни обтяження повинні були бути здійсненні саме цим нотаріусом, а не відповідачами, апеляційний суд не приймає з огляду на наступне:

Відповідно до змісту п. 2 Тимчасового положення реєстраторами є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду тощо.

Згідно з п. 5 Тимчасового положення державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором.

Згідно до п.70 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 22 червня 2011 року № 703, єдиним наслідком проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно не за місцем його розташування є виникнення обов'язку органу державної реєстрації прав, нотаріусу, який проводив таку реєстрацію, передати документи, що зазначені у пункті 22 цього Порядку, органові державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна у порядку, встановленому Мінюстом, для доручення їх до відповідної реєстраційної справи, і вказані обставини відповідно до Порядку не є підставою для скасування такої реєстрації.

Отже, порядком не передбачено обов'язкового внесення змін та виключення запису з Державного реєстру іпотек тільки реєстратором, який вносив відомості про обтяження майна іпотекою, чи реєстратором, який вносив відомості про відступлення прав за іпотечним договором та за місцем розташування такого майна.

Таким чином, вищевказані доводи є безпідставними і відповідно не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність постановленого рішення не впливають.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вірно встановив, що позивачем не доведено порушення відповідачами його прав, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повна постанова складена 04 липня 2018 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді С.М. Рубан

Н.Є.Мараєва