Справа №173/2221/17
Провадження №2/173/287/2018
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
За участю позивача - ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-
13.12.2017 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2
18.01.2018 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача-фізичної особи
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 05 березня 2018 року.
05.03.2018 року підготовче судове засідання було відкладене в зв'язку з неявкою відповідача . Справа призначена до розгляду на 23.03.2018 року
Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.
В судовому засіданні 23.03.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 21 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно до повноліття дитини, та стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 21.10.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1.
В період шлюбу у них народився син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
Шлюбні відносини між ними припинені протягом останніх восьми місяців. З цього часу вони проживають окремо одне від одного та спільне господарство не ведуть.
Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім'ю через що в них часто виникали конфлікти, що негативно впливало на її психологічний стан та психологічний стан дитини.
На час пред'явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину та себе до досягнення дитиною трирічного віку, що й стало причиною звернення до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строк для примирення просить не надавати. Також повідомила, що відповідач на даний час має вже другу сім'ю. матеріальної допомоги допомогу на утримання дитини та її утримання відповідач не надає тому просить стягнути аліменти на утримання дитини та своє утримання
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання , суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу та надання матеріального утримання на дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку
Судом встановлено, що 21 жовтня 2015 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Від період спільного проживання у сторін народився син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.
Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з 01 жовтня 2016 року, що підтверджується позивачем.
Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. На даний час відповідачем фактично створена інша сім'я.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.
Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.
Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання позивачки вважає за можливе залишити їй прізвище - ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Враховуючи вину обох із сторін у розірванні шлюбу, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають частковому відшкодуванню та вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 320 грн. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду також повинні бути покладені на відповідача, враховуючи, що з позивачкою залишається проживати малолітня дитина.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають та судом приймається рішення про розірвання шлюбу між ними. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів
4) інші обставини, що мають істотне значення.
2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України -Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідач до суду не з'явився та доказів того, працює він чині не надав. Проте відповідач є особою працездатного віку та на думку суду може надавати допомогу на утримання дитини.
За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Так як позивач просить стягнути аліменти саме в такий спосіб
Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів . суд виходячи з принципу розумності та справедливості вважає за можливе стягнути аліменти в сумі 1000 грн.,з наступною індексацією відповідно до закону. Стягнення аліментів в даній сумі з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 13.12.2017 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період.
Також суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 1000 грн.
Так як відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку.
При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на дружину, суд враховує всі вищенаведені обставини, а також те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн., з наступною індексацією відповідно до закону та керуючись принципом розумності вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти в в твердій грошовій сумі 1000 грн.
Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1409.60 грн., так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» заявлено дві позовні вимоги про стягнення аліментів.
На основі ст. 110, 112, 84, 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково
Шлюб, зареєстрований 21.10.2015 року виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 1 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1
Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2
Рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір на користь держави в сумі 1409.6 грн., за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/ або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Або якщо рішення залишене в силі за результатами перегляду заочного рішення

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 03.04.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 03.04.2018

Оприлюднене 18.04.2018

Рішення набирає законної сили 04.05. 2018 року