Ухвала

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 466/10218/15-ц

провадження № 61- 1804 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест+»,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест+» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року у складі судді Зими І. Є. та рішення апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року у складі суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест+» (далі - ТОВ «Інвест+») про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 23 жовтня 2014 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ» (далі - ТОВ «Альтер-Топ») було укладено договір позики. За умовами договору він як позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 7 млн грн, що еквівалентно 540 540,54 доларів США, вказані кошти останній зобов'язувався повернути до 31 жовтня 2016 року.

1 листопада 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої змінено дату надання та повернення позики, складено новий графік погашення боргу.

На забезпечення виконання зобов'язання за договором позики 23 жовтня 2014 року між позивачем та ТОВ «Інвест +» було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлові приміщення будівлі «Е (1-2)» загальною площею 650,60 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На порушення умов договору позики «ТОВ Альтер-Топ» не сплатило жодного платежу в рахунок повернення коштів, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики у розмірі 13 809 213 грн 61 коп.

Позивач просив суд звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором грошової позики, яка становить 13 809 213 грн 61 коп., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Початковою вартістю для реалізації предмета іпотеки, на думку позивача, слід визначити погоджену сторонами в договорі іпотеки заставну вартість предмета іпотеки, а саме 11 млн 200 тис. грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за договором позики від 23 жовтня 2014 року, яка становить 13 809 213 грн 61 коп., шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Початковою вартістю для реалізації предмета іпотеки визначено погоджену сторонами в договорі іпотеки заставну вартість предмета іпотеки, а саме 11 млн 200 тис. грн.

Стягнуто з ТОВ «Інвест +» на користь ОСОБА_4 6090 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржник не виконав своє зобов'язання за договором позики, а тому іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, визначивши при цьому погоджену сторонами у договорі заставну вартість предмета іпотеки.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Інвест+» задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23 жовтня 2014 року, зареєстрованим у реєстрі під № 903, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Інвест+», посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Шкльодою Я. А., а саме на нерухоме майно - нежитлові приміщення будівлі «Е (1-2), загальною площею 650,60 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості 1, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Альтер Топ» за договором грошової позики, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Альтер Топ» 23 жовтня 2014 року, яка становить 13 млн 809 тис. 213 грн 61 коп., з якої: 12 млн 227 тис. 27 грн - сума неповернутої позики; 1 млн 373 тис. 375 грн 83 коп. - пеня; 208 тис. 810 грн 78 коп. - 3 % річних, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з початковою вартістю для реалізації предмета іпотеки визначено погоджену сторонами в договорі іпотеки заставну вартість предмета іпотеки, а саме 11 млн 200 тис. грн.

Стягнути з ТОВ «Інвест+» на користь ОСОБА_4 6090 грн судового збору».

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що в рішенні суду першої інстанції в порушення вимог закону не зазначені складові загального розміру заборгованості, а тому його необхідно змінити.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року, ТОВ «Інвест+» просить скасувати судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Інвест+» виступило майновим поручителем за грошовими зобов'язаннями ТОВ «Альтер Топ» у межах обумовленої як договором так і зборами учасників товариства сумою - 7 млн грн, а тому судами безпідставно визначено суму заборгованості у розмірі 13 809 213 грн 61 коп. Разом з тим вартість предмета іпотеки на час розгляду справи не визначена та не погоджена сторонами, а визначена ціна предмету іпотеки у розмірі 11 млн 200 тис. була актуальною станом на час укладення договору, тоді як згідно зі звітом про оцінку предмета іпотеки у вересні 2015 року, його вартість становить 15 538 280 грн.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що до спірних правовідносин судами застосовано норму статті 39 Закону України «Про іпотеку» та ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації цього майна на прилюдних торгах за початковою ціною, погодженою сторонами в договорі іпотеки як заставну вартість предмета іпотеки.

Разом з тим, у справі № 235/3619/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 25 січня 2018 року постановив ухвалу, якою передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала Верховного Суду мотивована тим, що колегія суддів не погоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 7 жовтня 2015 року № 6-1935 цс 15, а саме щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у вказаній справі № 466/10218/15-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини 1 статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі № 466/10218/15-ц за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест+», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ», про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест+» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи (№ 235/3619/15-ц) за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта