ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 323/4500/14-ц

провадження № 61-949св17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Комунальне підприємство «Оріхівській комунальник», Оріхівська міська рада Запорізької області,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємство «Оріхівській комунальник» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 11серпня 2015 року, ухвалене колегією у складі суддів: Савченко О. В., Маловічко С. В., Кочеткової І. В.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 рокуОСОБА_3 звернувся з позовом до Комунального підприємства «Оріхівській комунальник» (далі - КП «Оріхівській комунальник») та Оріхівської міської ради Запорізької області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 12 жовтня 2014 року по провулку Комсомольському в місті Оріхові за участю автомобіля «VOLKSWAGEM CADDY», номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності та під його керуванням, сталася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на бетонну плиту, яка накривала каналізаційний люк, розташований на проїзній частині, що не була належним чином огороджена або попереджена дорожнім знаком. У результаті наїзду його автомобілю заподіяні механічні пошкодження, а позивач зазнав моральних страждань.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачами своїх обов'язків зі своєчасного і якісного виконання експлуатаційних робіт з утримання доріг і каналізаційної мережі, просить на підставі статей 1166, 1167 ЦК України відшкодувати на його користь солідарно майнову шкоду в сумі 35 721,43 грн та моральну шкоду в сумі 4 724,17 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року, ухваленим у складі судді Щербань Л. С., у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності позивачем вини відповідачів у завданні йому майнової і моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2015 року рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнено з КП «Оріхівський комунальник» на користь ОСОБА_4 35 721, 43 грн майнової шкоди та 535, 82 грн компенсації судових витрат.

У задоволенні позову у іншій частині відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з невідповідності висновку суду першої інстанції про недоведеність вини КП «Оріхівський комунальник» дослідженим судом доказам і фактичним обставинам справи. Встановивши, що рішеннями Оріхівської міської ради Запорізької області всі автомобільні догори міста Оріхів, у тому числі і провулок Комсомольський, передані на баланс КП «Оріхівський комунальник», апеляційний суд дійшов висновку, що шкоду майну позивача завдано внаслідок неналежного виконання КП «Оріхівський комунальник» своїх обов'язків зі своєчасного і якісного виконання експлуатаційних робіт з утримання дороги і каналізаційної мережі.

Відмовляючи у задоволені позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що обставини, якими обґрунтовано позов у цій частині, не підтверджують заподіяння моральної шкоди.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції,посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, заявник зазначає, що він не є балансоутримувачем відповідної дороги.

Стверджує, що апеляційний суд не дав належної оцінки звіту про завдану шкоду і за відсутності доказів фактичного понесення витрат з відновлення пошкодженого автомобіля безпідставно задовольнив позов у цій частині. Позивач, здійснивши наїзд на перешкоду, на думку заявника, порушив пункт 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження, зупинено виконання рішення суду апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту шостого розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач надіслав суду письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, у яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Зокрема, ОСОБА_3 посилається на те, що відповідач є власником інженерних комунікацій міста Оріхів, у тому числі і каналізаційного колодязю по провулку Комсомольський, що встановлено апеляційним судом. Тому, відповідачем не дотриманого вимоги пунктів 3.1.7 і 3.1.10 ДСТУ 3587-97, якими передбачено, що люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634, а саме відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см, зруйновані кришки і решітки повинні бути негайно огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху, а їх заміна повинна бути проведена протягом доби з моменту виявлення.

Вивчивши матеріли цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12 жовтня 2014 року о 14 год по провулку Комсомольському у м. Оріхові у зв'язку з наїздом на бетонну плиту, яка накривала каналізаційний люк, розташований на проїзній частині, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачеві автомобіль «VOLKSWAGEM CADDY», номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а саме деформовано передній бампер, розірвано радіатор.

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 7 листопада 2014 року ОСОБА_3 притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року вказана постанова суду першої інстанції скасована, провадження у адміністративній справі закрито за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеного інспектором відділення ДАІ з обслуговування Оріхівського району ГУ МВС України в Запорізькій області, 12 жовтня 2014 року о 14-40 год каналізаційний колектор, на який позивач здійснив наїзд, розташований на проїзній частині дороги (відстань 2,2 м від краю) із двостороннім рухом, яка має по одній смузі в кожному напрямку, ширина дороги 5,6 м. На каналізаційному колекторі встановлено бетонну плиту, висотна позначка якої відносно рівня покриття проїзної частити складає 20 см. Дорожніх знаків, які б діяли в зоні дорожньо-транспортної пригоди, не встановлено.

Рішеннями Оріхівської міської ради Запорізької області п'ятого скликання сорок п'ятої сесії від 12 березня 2009 року № 19 і шостого скликання шістдесят другої сесії від 30 жовтня 2014 року всі автомобільні дороги міста Оріхів, в тому числі і провулок Комсомольський, передані на баланс КП «Оріхівський комунальник».

Апеляційним судом також встановлено, що КП «Оріхівський комунальник» є виробничим підприємством з водопостачання і каналізації міста Оріхів, отже саме на цю комунальну установу як на балансоутримувача мереж покладено обов'язок зі здійснення технічної експлуатації цих мереж.

Балансоутримувачем мереж та споруд водовідведення та каналізації, якими обладнані автомобільні дороги в м. Оріхові, в тому числі й ті, що розташовані в районі провулку Комсомольського, а також автомобільних доріг, є КП «Оріхівський комунальник», у зв'язку з чим саме на на нього покладається обов'язок забезпечити їх належне і безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить їх негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно зі статтями 9, 24 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені функції й повноваження місцевого самоврядування, визначені чинним законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (у редакції від 21 лютого 2007 року) № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг і вулиць (далі - Правила № 198 від 21 лютого 2007 року), які є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів, і користувачів (пункт 1).

У пункті 4 Правил № 198 від 21 лютого 2007 року зазначено, що користувачами дорожніх об'єктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах.

На власників дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, користувачів дорожніх об'єктів та спеціалізовані служби пунктом 5 Правил № 198 від 21 лютого 2007року покладається обов'язок із забезпечення зручних і безпечних умов руху, запобігання травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів.

Пунктом 11 Правил № 198 від 21 лютого 2007 року, зокрема, встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до пункту 25 Правил № 198 від 21 лютого 2007 року власники та користувачі земельних ділянок, а також власники (користувачі) інженерних комунікацій, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг зобов'язані забезпечувати належний технічний стан інженерних комунікацій, обладнання, споруд та інших використовуваних елементів дорожніх об'єктів відповідно до їх функціонального призначення та діючих нормативів. У разі виявлення небезпечних умов експлуатації споруд і об'єктів, їх аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх об'єктів, негайно повідомляти власників дорожніх об'єктів або уповноважених ним органів, а також Державтоінспекцію.

Крім того відповідно до пункту 2.1 Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 3 квітня 1998 року за № 69, мережі й споруди водопостачання і каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди водопостачання і каналізації. З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання і каналізації, їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди.

Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 5 липня 1995 року № 30 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 21 липня 1995 року за № 231/767, в редакції від 27 червня 2008 року № 191, які є обов'язковими для всіх виробничих підприємств водопровідно-каналізаційного господарства, комбінатів комунальних підприємств або інших організацій, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, передбачений порядок здійснення нагляду за станом каналізаційної мережі.

Зокрема, пункт 12.2.1 вказаних Правил зазначає, що технічне обслуговування каналізаційної мережі передбачає зовнішній і внутрішній (технічний) огляд мережі і споруд на ній, в тому числі каналізаційних колодязів.

Зовнішній огляд мереж виконується не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі. Під час обходів трас лінії мережі перевіряються, в тому числі, зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок. Зовнішній обхід мереж виконує експлуатаційна бригада, яка проводить огляд за суворо визначеними маршрутами. Кожній бригаді щодня видаються наряди обходу. Результати огляду заносяться до журналу. Результати огляду шахт, каналізаційних колекторів і споруд на них повинні оформлятися актами, відомостями дефектів із зазначенням заходів з усунення дефектів і строків виконання робіт (пункти 12.2.2 - 12.2.5, 12.2.12 Правил).

Державним стандартом України 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», затвердженим наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року № 441, встановлені вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. Вказаним ДСТУ передбачено, що люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634, які не передбачають перекриття оглядового колодязя бетонними плитами. Відхилення висотної позначки кришки люка оглядового колодязя відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см. Усунення недоліків виконується в термін не більше ніж 7 діб з моменту їх виявлення. Зруйновані кришки і решітки повинні бути негайно огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху. Їх заміна повинна бути проведена протягом доби з моменту виявлення (пункти 3.1.7, 3.1.9, 3.1.10 ДСТУ 3587-97).

Апеляційним судом встановлено, що каналізаційний колодязь, розташований на проїзній частині провулку Комсомольського в м. Оріхові, утримувався відповідачем не у відповідності з ДСТУ 3587-97 і ГОСТ 3634. КП «Оріхівській комунальник», як користувач дорожнього об'єкта, не забезпечило належний технічний стан інженерних комунікацій, розташованих на проїзній частині, та, у порушення вимог пунктів 11, 25 Правил № 198 від 21 лютого 2007 року, своєчасно не виявило небезпечні умови експлуатації каналізаційного колодязя та не вжило заходів негайного повідомлення Державтоінспекції для обмеження руху по аварійно небезпечній дорозі.

Відповідно до частини 1 і частини 2 статті 1166, частини 1 статті 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки майну позивача завдано шкоду внаслідок неналежного виконання КП «Оріхівський комунальник» своїх обов'язків зі своєчасного і якісного виконання експлуатаційних робот з утримання дороги і каналізаційної мережі, апеляційний суд дійшов вірного висновку про існування підстав для покладення на відповідача відповідальності за таку шкоду.

З огляду на рішення Оріхівської міської ради Запорізької області від 12 березня 2009 року № 19 та від 30 жовтня 2014 року, якими всі автомобільні дороги міста Оріхів передані на баланс КП «Оріхівський комунальник», апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що відсутність актів прийому-передачі на баланс відповідача провулку Комсомольського, не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за завдану позивачу шкоди, оскільки це не звільняє КП «Оріхівський комунальник» як користувача доріг міста і балансоутримувача каналізаційних мереж від вказаних обов'язків з належного і безпечного їх утримання.

Колегія суддів відхиляє твердження заявника про порушення позивачем пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження існування у позивача об'єктивної можливості завчасно виявити бетонну плиту, яка накривала каналізаційний люк, розташований на проїзній частині.

Також суд відхиляє посилання заявника на те, що позивач не надав доказів фактичного понесення витрат з відновлення пошкодженого автомобіля, оскільки відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статей 11, 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки апеляційний суд встановив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля за висновком спеціаліста-автотоварознавця, аварійного комісара, оцінювача ОСОБА_5 № 106 від 5 листопада 2014 року становить 35 064,44 грн, за проведення автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 600 грн, а за телеграфний виклик представників відповідачів для участі в огляді та дослідженні пошкодженого автомобіля позивачем сплачено 56,99 грн, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав для стягнення з КП «Оріхівський комунальник» на користь позивача 35 721,43 грн на відшкодування завданої йому майнової шкоди і відповідних витрат.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, яке давало б підстави для скасування оскарженого судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки. Проте межі розгляду справи судом касаційної інстанції таких процесуальних повноважень суду касаційної інстанції не надають.

Оскільки судом касаційної інстанції встановлено, що рішення апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, касаційна скарга підлягаєзалишенню без задоволення, а судове рішення - без змін відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України.

Так як у задоволенні скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Так як ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2015 року зупинено виконання рішення апеляційного суду до закінчення касаційного провадження, виконання вказаного рішення підлягає поновленню відповідно до вимог частини третьої статті 436 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємство «Оріхівській комунальник» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 11серпня 2015 року залишити без змін і поновити його виконання.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук