Справа № 331/8375/17
Провадження № 2/331/302/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.

при секретарі: Хащук В.Д.

за участю позивача : ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування квартири від 12.04.2011 року укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 за реєстровим № 723; визнати за ним право власності на вказану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав , що 12.04.2011 р. між ОСОБА_1, в якості дарувальника, і ОСОБА_4, в якості обдаровуваного, був укладений договір дарування квартири, за умовами якого дарувальник передає обдаровуваному безоплатно у власність (дарує), а обдаровуваний приймає у дар належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. 51 / вул. Радянська, буд. 21. кв. 15.

Вищевказаний договір дарування квартири від 12.04.2011р. на переконання позивача є фіктивним правочином . Необхідність укладення договору дарування квартири від 12.04.2011р. обумовлювалася тим, що в 2009 р. його родиною було вирішено створити Товариство з обмеженою відповідальністю «Сфера-Трейд». Його дружина, ОСОБА_6 стала засновником цього товариства і директором. Починаючи з 2011р. щодо ТОВ «Сфера-Трейд» почав здійснюватися тиск з боку державних органів, зокрема, з боку Управління БОЗ ГУМЗС України в Запорізькій області, Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя. Через зазначене родиною було вирішено змінити директора ТОВ «Сфера-Трейд» на позивача. Починаючи з 22.03.2011р. директором ТОВ «Сфера-Трейд» став ОСОБА_1.

Побоюючись того, що у родини позивача за «вигадані борги» можуть забрати рухоме та нерухоме майно, позивачем разом зі своєю дружиною та сином було вирішено переоформити майно на свого сина - ОСОБА_4. Саме у звязку з цим, належна позивачу квартира АДРЕСА_1 / вул. Радянська, буд. 21 в м. Запоріжжя і була переоформлена на сина за договором дарування від 12.04.2011р.

Відповідач ОСОБА_4 ніколи в квартирі АДРЕСА_1 / вул. Радянська, буд. 21 в м. Запоріжжя не проживав і не турбувався про квартиру як про свою власну. Будь-яких вимог про звільнення квартири позивач не предявляв.

Починаючи з 2011 р. позивач переобладнав вищевказану квартиру у салон краси, в якому дружина позивача (за згодою позивача) вже декілька років здійснює підприємницьку діяльність. Ремонтні роботи в квартирі з переобладнання в салон краси були здійснені позивачем за власний кошт.

Також позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідач так і не одержав примірника спірного договору дарування після його нотаріального посвідчення, що свідчить про те, що відповідач не прийняв дарунок і в нього не виникло право власності на квартиру.

З огляду на вищенаведене вважає, що договір дарування квартири від 12.04.2011р. слід визнати недійсним внаслідок його фіктивності.

У вступному слові позивач та його представник підтримали позовні вимоги , надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві , наполягали на задоволенні позову . Крім того, позивач ОСОБА_1 вказав на те, що до 2015 року в нього були добрі стосунки з сином , однак після його хвороби стосунки погіршилися. До листопада 2017 року відповідач висловлював намір переоформити квартиру знов на нього , однак в листопаді 2017 року відмовився від звернення до нотаріуса з метою укладання договору, через що він вимущений звернутися до суду.

Представник відповідача у вступному слові позов не визнав в повному обсязі. Не надавши відзив на позов у встановлений судом строк, представник відповідача в усних запереченнях вважав позов необґрунтованим , пославшись на те, що при укладанні договору ОСОБА_4 не вважав правочин фіктивним , крім того, просив в задоволенні позову відмовити через звернення позивача до суду поза межами строку позовної давності.

Суд, вислухавши вступне слово учасників процесу, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків .

Свідоцтвом про народження підтверджено, що ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_1.

Також, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 07.10.2006 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_6.

Витягом з ЄДРПОУ підтверджується, що дружина позивача ОСОБА_6 є засновником ТОВ «СФЕРА-ТРЕЙД». В свою чергу позивач ОСОБА_1 є керівником вказаної юридичної особи .

Листами Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 26.01.2011 року, 02.02.2011 року, 18.02.2011 року , 04.03.2011 року підтверджується, що стосовно ТОВ «СФЕРА-ТРЕЙД» на початку 2011 року почали здійснюватися перевірки, та станом на 01 березня 2011 року було заплановано проведення документальної планової перевірки .

12.04.2011 р. між сторонами був укладений договір дарування квартири, за умовами якого дарувальник (ОСОБА_1В.) передає обдаровуваному ( ОСОБА_4І.) безоплатно у власність (дарує), а обдаровуваний приймає у дар належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. 51 / вул. Радянська, буд. 21. кв. 15.

Згідно п.2 договору, відчужувана квартира належить дарувальнику на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 4 Запорізькою державною нотаріальною конторою 28.11.2006р. за реєстровим №1-1941; право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 10717958, номер запису 35834 у книзі 214.

Згідно п. 11 спірного договору дарування, право власності на відчужувану квартиру у обдаровуваного виникає з моменту прийняття дарунка. Прийняттям дарунка вважається одержання обдаровуваним примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до статті 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п'ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним є необхідність наявності умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

В ході розгляду вказаної справи встановлено, що відповідач , підписавши договір дарування , на виконання умов п.11 оспорюваного договору примірника цього договору після його нотаріального посвідчення, не отримував , що підтверджено тим, що оригінал договору знаходиться у позивача , і він наданий був суду на огляд в судовому засіданні.

Крім того, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтверджується, що в квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. 51 / вул. Радянська, буд. 21. кв. 15 дружина позивача ОСОБА_6 з 2011 року здійснює підприємницьку діяльність з надання перукарських послуг. Вказані показання свідків узгоджуються також з даними вказаними в свідоцтві про сплату єдиного податку від 05.08.2011 року , у відповідності до якого ОСОБА_6 є суб»єктом підприємницької діяльності та здійснює діяльність з надання перукарських послуг.

Також судом встановлено, що комунальні послуги в квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. 51 / вул. Радянська, буд. 21. кв. 15 сплачуються позивачем.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили, що ОСОБА_4 спірною квартирою не користувався, фактично проживає в м. Київ , в квартирі , яку йому також подарував батько.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає встановленим ту обставину, що позивач , відчужуючи належне йому на праві власності нерухоме майно своєму сину , будучи керівником ТОВ «СФЕРА-ТРЕЙД» , а його дружина засновником , міг передбачати настання негативних наслідків для себе у випадку виявлення порушень податкового законодавства , можливого кримінального переслідування щодо нього шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Крім того , суд приймає до уваги що спірний договір дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами, а досліджені фактичні обставини справи щодо перебування майна у фактичному користуванні позивача свідчить про те, що сторони не передбачали реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином, а дії сторін, як членів родини були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від можливого накладення арешту на нього чи звернення стягнення на нього .

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору дарування , а також у відповідності до вимог ст. 216 ЦК України, вимог ст. 5 ЦПК вважає за можливе поновити права позивача шляхом визнання за ним права власності на спірну квартиру .

Щодо доводів представника відповідача щодо відсутності у ОСОБА_4 обізнаності щодо фіктивності правочину , суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд важає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, а наявність тієї обставини , що сторони при укладанні договору дійсно не передбачали настання його наслідків підтверджена доказами наданими позивачем у вигляді показань свідків , які підтвердили, що до 2015 року в родині були дуже довірительні та близькі стосунки , тією обставиною, що оригінал договору перебуває у позивача , і він фактично користується квартирою та несе тягар її утримання .

Також , суд вважає необґрунтованими посилання відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду.

Так відповідно до до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено в ході розгляду справи , позивач про порушення свого права, тобто про відмову відповідача в нотаріальному порядку оформити договір дізнався в листопаді 2017 року, доказів протилежного суду не надано. Тобто зазначене дає підстави дійти до висновку, що позивач звернувся до суду 05.12.2017 року в межах строку позовної давності визначеного законом.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним задовольнити.

Визнати недійним договір дарування квартири від 12.04.2011 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 а кв. 7 , РНОКПП НОМЕР_1) і ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2) , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 за реєстровим № 723 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 а кв. 7 , РНОКПП НОМЕР_1) право власності на квартиру , що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, будинок 51/ вул. Академіка Чабаненка , будинок, 21 квартира № 15 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 а кв. 7 , РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2018 року .

Суддя: О.Є. Жукова

29.01.2018