АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів - Бровченка І.О.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2016 року, головуючого першої інстанції судді Мамалуй М.В. по справі № 643/18587/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про визнання недійсним договору факторингу, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування зазначено, що 28.04.2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 40800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 28.04.2014 року. Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_2 передала у заставу належний їй на праві власності автотранспортний засіб Тип Т3: легковий універсал; марка: Toyota; модель: Prado; номер кузова: НОМЕР_3; д.р.н. НОМЕР_4.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28.04.2007 року.

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінaнс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12-КВ, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінaнс» відступив ТОВ «Вердикт Фінанс» свої права вимоги до боржників за кредитними договорами.

ТОВ «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_3 уклали договір поруки № 0-П, згідно із яким обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 за договором № 0 від 28.04.2007 року становить 2000 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 24.10.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 282558,82 грн., а тому позивач просить: стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним зобов'язанням у розмірі 2000 грн.; в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28.04.2007 року звернути стягнення на предмет застави автотранспортний засіб: Тип Т3: легковий універсал; марка: Toyota; модель: Prado; номер кузова: НОМЕР_3; д.р.н. НОМЕР_4, вартість якого згідно договору застави складала 242400,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; зобов'язати ОСОБА_2 передати ТОВ «Вердикт Фінанс» зазначений вище автотранспортний засіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт.

У березні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Вердикт Фінанс» про визнання недійсним договір факторингу № 5/12-КВ, укладений 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», у частині відступлення права вимоги до ОСОБА_2

Зазначає, що згідно із приписами норм, чинними на момент укладення оспорюваного договору, зокрема, статей 4-5, 27-28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» законодавче регулювання відносин з надання фінансових послуг, в т.ч. факторингу, не є вичерпним і може уточнюватися підзаконними нормативно-правовими актами регулятора - Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» пп.2 п.1 віднесено до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами, серед яких є набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб'єктів господарювання. Однак ОСОБА_2 не є таким суб'єктом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2016 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано недійсним договір факторингу № 5/12-КВ, укладений 20.04.2012 року, між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» у частині відступлення права вимоги до ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» задовольнити у повному обсязі; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Зазначає, що свідоцтва про реєстрацію фінансових установ ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», підтверджують статут фінансових установ та підтверджують, що суб'єктний склад договорів факторингу (№ 05/12 від 20.04.2012 року та № 05/12-КВ від 20.04.2012 року) в повній мірі відповідає вимогам ст. 1079 ЦК України, а отже, ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» виступають фінансовими установами, видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а додатками до свідоцтв про реєстрацію фінансових установ, які виступають невід'ємною частиною наведених свідоцтв визначено види діяльності, які мають право здійснювати фінансові компанії без отримання ліцензій та інших дозволів відповідно до законодавства, зокрема, факторингу.

Також зазначає, що ст. 1078 ЦК України не встановлено обмежень щодо суб'єктного складу боржників.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 укладала кредитний договір як фізична особа, не виступала у якості суб'єкту господарювання, а тому вимоги про визнання недійсним договору факторингу №5/12-КВ, укладеного 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» у частині відступлення права вимоги до ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2007 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (т.1 а.с.12-30), згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 40800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 28.04.2014 року. Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_2 передала у заставу належний їй на праві власності автотранспортний засіб Тип Т3: легковий універсал; марка: Toyota; модель: Prado; номер кузова: НОМЕР_3; д.р.н. НОМЕР_4.

Згідно із розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 24.10.2013 року становить - 282558,82 грн. (т.1 а.с.31-38).

Із копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №42368258 від 30.10.2013 вбачається, що за кредитною угодою №0 від 28.04.2007 року відбулася заміна обтяжувача: вилучено АКІБ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 на ТОВ «Кредекс Фінанс», а останній змінений на підставі договору факторингу №05/12-КВ від 20.04.2012 на ТОВ «Вердикт Фінанс» (т.1 а.с.42-45).

Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого згідно із розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 24.10.2013 року становить 282558,82 грн.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках. Передбачених законом чи договором. - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Статтею 589 ЦК України передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, що нею забезпечено.

Частина 2 ст. 589 ЦК України, передбачає право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_3 уклали договір поруки №0-П, згідно із яким обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 договору від 28.04.2007, становить 2000 грн.

Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В силу ст. 554 ЦК України. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Позивачем вищевказана вимога Закону була виконана, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 не виконала, судова колегія вважає за необхідне задовольнити позовну заяву ТОВ «Вердикт Фінанс».

Доводи, викладені ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві не спростовують вищевикладених висновків.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального та процесуального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» () заборгованість за кредитним зобов'язанням по договору поруки № 0-П у розмірі 2000,00 грн.

В рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 28.04.2007 року звернути стягнення на предмет застави автотранспортний засіб: Тип Т3: легковий універсал; марка: Toyota; модель: Prado; номер кузова; НОМЕР_3; держ. реєстр. номер: НОМЕР_4, вартість якого згідно Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 28.04.2007 року складає 242400,00 грн., що на праві власності належить ОСОБА_2 (РНО КПП: НОМЕР_2), шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» () з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в Єдиному державному реєстрі Міністерства Внутрішніх Справ (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отримання дублікату), а також наданням Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» () всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зобов'язати ОСОБА_2 (РНО КПП: НОМЕР_2) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» () предмет застави автотранспортний засіб: Тип Т3: легковий універсал; марка: Toyota; модель: Prado; номер кузова; НОМЕР_3; держ. реєстр. номер: НОМЕР_4, що належить їй на праві власності та знаходиться у неї або у інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНО КПП: НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» () судові витрати у розмірі 2947,39 грн., понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНО КПП: НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» () судові витрати у розмірі 3714,47 грн., понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У задоволенні зустрічного позову представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.02.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна