АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Банк «Траст» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ПАТ Банк «Траст» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 04 липня 2012 року між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_2 був укладений договір № R111.0015675, за умовами остання отримала споживчий кредит у розмірі 17 520 грн., зі строком повернення до 4 липня 2014 року на умовах, визначених договором.

У звязку із неналежним виконанням позичальником умов вказаного договору станом на 02 листопада 2018 року виникла заборгованість у розмірі 34 984,84 грн., яку позивача просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що банком пропущено строк позовної давності, і відповідачем було заявлено у суді першої інстанції про застосування наслідків спливу цього строку.

В апеляційній скарзі, поданій у квітні 2018 року, ПАТ Банк «Траст» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за загальним правом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову у задоволенні позову з підстави пропущення позовної давності, зобовязання не припиняється.

11 липня 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що строк виконання зобовязання за кредитним договором почав свій перебіг з 4 липня 2014 року, тоді як з позовом до суду позивач звернувся у листопаді 2017 року, тобто після трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 04 липня 2012 року між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_2 був укладений договір № R111.0015675, за умовами остання отримала споживчий кредит у розмірі 17 520 грн., зі строком повернення до 4 липня 2014 року на умовах, визначених договором.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 02 листопада 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 34 984,84 грн., з яких: 10 420,92 грн. заборгованість за кредитом, 1 083,22 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 171,19 грн. заборгованість за комісією, 18 309,51 грн. пеня.

Відповідач скориставшись правом, наданим їй чинним законодавством, 18 січня 2018 року звернулася із заявою про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України), щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 23 листопада 2010 року, тобто після спливу строку позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, здійсненого у лютому 2014 року.

Отже висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності за вимогами позивача, включно з вимогою за процентами, є правильним.

Доводи апеляційної скарги ПАТ Банк «Траст» про те, що зі спливом позовної давності, зобовязання боржника не припиняється, не можуть прийматися судом до уваги, як такі що є необґрунтованими та безпідставними, оскільки дійсність договору та його обовязковість ніким не оскаржується, позивач наділений правом вимагати повернення грошових коштів, проте у межах визначених законодавством, зокрема вимогами ст. ст. 257, 267 ЦК України, на підставі недотримання яких позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позовна давність до основної вимоги сплила до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність сплила і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів, комісії та пені, тобто вимоги є необгрунтованими.

За таких обставин, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Банк «Траст» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4