Справа № 129/2374/16-ц
Провадження № 22-ц/772/91/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 рокуСправа № 129/2374/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Копаничук С.Г., Марчук В.С., секретар Агеєва Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2017 року, ухваленого під головуванням судді Бондар О.В. у місті ОСОБА_5, дата виготовлення повного тексту невідома, у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріальному округу Вінницької області ОСОБА_7, про встановлення заповіту нікчемним та визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом в якому, відповідно до остаточних позовних вимог, просила: встановити, що заповіт, складений ОСОБА_8 13.02.2014 року, який помер 15.10.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №467 є нікчемним. Визнати за ОСОБА_6, право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований в м. Гайсин по вул. Гоголя, буд 6, та право власності на ? частку земельної ділянки під будівлею, розміром 0,0787 га, які належали спадкодавцю - ОСОБА_9 на праві власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка - ОСОБА_8.

Позов мотивовано тим, що 11 липня 2015 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_9, і ОСОБА_6 є єдиною спадкоємицею за законом після її смерті.

До спадкового майна померлої належить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в м. Гайсині по вул. Гоголя-6, а також земельна ділянка розміром 0,0787 га кадастровий номер :11:004:0105, розташована за цією ж адресою.

ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_8, під час шлюбу набули право спільної сумісної власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в м. Гайсині по вул. Гоголя-6 та на земельну ділянку розміром 0,0787 га за цією ж адресою.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.07.2016 ОСОБА_6 набула право власності на ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: вул. Гоголя, 6, м. Гайсин та право власності на ? частини земельної ділянки, площею 0,078 га, розташованої за цією ж адресою. Вказане рішення набуло законної сили 08.02.2017 року.

12 січня 2016 року позивачу стало відомо, що на іншу частину житлового будинку претендують ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є спадкоємицями за заповітом після смерті ОСОБА_8 Заповіт складено 13.02.2014 та посвідчено приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу ОСОБА_7

На думку позивача, вказаний заповіт є нікчемним, оскільки за його змістом, він був складений на прохання заповідача, у звязку з його похилим віком та слабким здоров`ям, в присутності двох свідків, одним із яких є сестра спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 ОСОБА_10, що суперечить вимогам ЦК України.

Позивач вважає, що за відсутності заповіту (при визнанні його нікчемним), після смерті ОСОБА_8 єдиною спадкоємицею за законом була його дружина - ОСОБА_9, яка проживала разом зі спадкодавцем і вважається такою, що прийняла спадщину, а її сестра - ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті своєї сестри. За відсутності заповіту інших спадкоємців не має.

У передбачений законом строк позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак, постановою державного нотаріуса від 14 січня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на вказане майно через відсутність у неї правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2017 року позов задоволено. Встановлено, що заповіт ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 13.02.2014 року, є нікчемним. Визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її сестри ОСОБА_9, а саме: 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в м. Гайсині по вул. Гоголя-6, та на 1/2 частку земельної ділянки розміром 0,0787 га кадастровий номер :11:004:0105.

На вказане рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом не враховано всіх обставин справи, зокрема, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доглядали спадкодавця до дня його смерті та належним чином поховали його та встановили памятник на могилі (на прохання покійного); судом не враховано, що представник позивача (її син) будь-яким способом бажає заволодіти спадковим майном; судом не взято до уваги норми матеріального права, які регламентують обовязкову присутність свідків при посвідченні заповіту, але в даному випадку присутність свідків не потрібна, а наявність запрошених свідків, в даній справі, носить формальний характер.

Рішення суду першої інстанції також оскаржила ОСОБА_4 та просила в апеляційній скарзі рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скаргу мотивувала тим, що рішення є необґрунтованим, незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом не взято до уваги, що ОСОБА_6 не може бути позивачем так як її права не порушені, оскільки її сестра ОСОБА_9. відмовилась від спадщини після смерті її чоловіка, що підтверджується судовим рішенням. Покійна ОСОБА_9 не успадкувала спірний будинок та землю. ОСОБА_10 того, не враховано, що за життя ОСОБА_9 не оскаржувала заповіт, складений її чоловіком, а сукупність доказів стверджує про дійсну волю спадкодавця.

Суд, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що в січні 2016 року ОСОБА_6 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно після смерті сестри ОСОБА_5, і просила визнати право власності в порядку спадкування на ? частини житлового будинку по вул. Гоголя, 6 у м. Гайсин та право власності на ? частини земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою.

Рішенням Гайсинського районного суду від 01.07.2016 року, яке (набрало законної сили відповідно до ухвали ВССУ від 08.02.2017 року) встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 набули право спільної сумісної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд та земельну ділянку в м. Гайсині по вул. Гоголя 6, так як вказана половина будинку була куплена подружжям під час шлюбу.

При розгляді вказаної справи судами встановлено, що 13.02.2014 року ОСОБА_8 склав заповіт, за яким на випадок його смерті заповідав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у рівних частинах належні йому на праві особистої приватної власності ? частини згаданого житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд та земельну ділянку.

15.10.2014 помер ОСОБА_8, і на день смерті проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул. Гоголя-6.

На день його смерті разом із спадкодавцем проживала і була зареєстрована його дружина - ОСОБА_9

У шестимісячний строк після смерті ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини звернулись спадкоємці за заповітом - ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

26.11.2014 ОСОБА_9, після смерті якої, позивач ОСОБА_6, бажає успадкувати все згадане нерухоме майно, подала у шестимісячний строк, заяву про відмову від спадщини після померлого ОСОБА_8.

Суд першої інстанції, при розгляді даної цивільної справи, встановивши, що під час складання ОСОБА_8 заповіту, одним зі свідків була близька родичка спадкоємця ОСОБА_4 - ОСОБА_10, прийшов до висновку, що дана обставина суперечить вимогам ч. 4 ст.1253 ЦК України, в якій йдеться мова про осіб, які не можуть бути свідками при посвідченні заповіту, зокрема, свідком не можуть бути члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом. Від так, відповідно до ст. 1257 ЦК України, в разі, якщо заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, він є нікчемним, а отже, вимоги позову про визнання заповіту нікчемним та про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право кожної особи звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав передбачено ст. 4 ЦПК України.

В даному випадку, позивач ОСОБА_6, яка є сестрою покійної ОСОБА_9, звернулась до суду, вважаючи що заповіт, який є нікчемним, порушує її право на прийняття спадщини після смерті її сестри, яка в свою чергу успадкувала все спірне нерухоме майно після смерті її чоловіка ОСОБА_8, і спадкодавець - ОСОБА_9 вважається такою, що прийняла спадщину, так як постійно проживала разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.

Колегія суддів, дослідивши докази у справі, беручи до уваги встановлені обставини, прийшла до висновку, що права позивача, як спадкоємця після смерті ОСОБА_9, не порушені.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

15.10.2014 року ОСОБА_8 помер. Спадкоємцем після його смерті за законом була його дружина ОСОБА_9, а спадкоємцями за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Разом з ОСОБА_8 і до моменту відкриття спадщини після його смерті, постійно проживала його дружина ОСОБА_9

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України).

В матеріалах спадкової справи № 421/2014 міститься заява ОСОБА_9 подана в Гайсинську державну нотаріальну контору, в якій остання повідомляє, що їй відомо про зміст заповіту складеного її чоловіком. Разом з цим повідомила, що відмовляється від прийняття спадщини (в тому числі і за законом), що залишилась після смерті її чоловіка. Також повідомила про свою відмову від обовязкової частки у спадщині. Дана заява подана 26.11.2014 року.

Ця обставина також встановлена вищезгаданим рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.07.2016 року.

Колегія суддів прийшла до висновку про безумовну та беззаперечну відмову ОСОБА_9 від спадщини. Дана заява про відмову подана в строк передбачений законом, і заява про відмову від спадщини не відкликалась останньою.

ОСОБА_9 вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а від так не стала спадкоємцем на спірне нерухоме майно спадкодавця, яке належало йому на праві спільної сумісної власності ? частки будинку та ? земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок.

11.07.2015 року померла ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 333147.

Судами встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Спадкоємець не може претендувати на майно, яке не належало спадкодавцеві.

ОСОБА_9, відмовившись від прийняття спадщини після покійного чоловіка, не успадкувала спірну частину будинку і частину земельної ділянки, які належали йому, а отже, дане майно не належало їй на час відкриття спадщини після її смерті, і, як наслідок, ОСОБА_6 не має права претендувати на майно, яке належало ОСОБА_8, який не є спадкодавцем по відношенню до позивача.

В даному випадку, позивач може претендувати на спадкове майно, в разі успадкування ОСОБА_9 майна після смерті свого чоловіка, чого не відбулось.

Відповідно до ч. 2 ст.1257 ЦК України, з позовом про визнання недійсним заповіту може звернутись заінтересована особа, а заінтересованою особою може визнаватися виключно особа, суб'єктивні спадкові права якої порушені у зв'язку із вчиненням заповіту.

Отже, ОСОБА_6, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_9, якій за життя не належало спірне нерухоме майно, не може претендувати на нього, а від так, права позивача в даній справі складеним ОСОБА_8 заповітом, який вона просить визнати нікчемним, її прав не порушує, а тому, підстав звертатись до суду в позивача не має.

Прийшовши до висновку про відсутність порушення прав позивача, а від так і про відсутність підстав для звернення до суду, колегія суддів не вважає за необхідне досліджувати вимоги позивача в частині законності складання оспорюваного заповіту, зокрема дотримання вимог закону щодо його форми та посвідчення.

Суд першої інстанції, не взявши до уваги вищезгадані норми ЦК України, неправильно застосував норми матеріального права, а саме, не застосував закон, який підлягає застосуванню, а від так мотиви апеляційних скарг є обґрунтованими та законними, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з подальшою відмовою в задоволенні вимог позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги задоволено, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пропорційно до задоволених вимог, підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційних скарг в розмірі 1361,60 грн. за кожну.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2017 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріальному округу Вінницької області ОСОБА_7, про встановлення заповіту нікчемним та визнання права власності на спадкове майно.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1361 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1361 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий: Сало Т.Б.

Судді: Копаничук С.Г.

ОСОБА_11

Згідно з оригіналом:

Суддя: Сало Т.Б.

Повний текст складено 28 березня 2018 року