П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 754/6567/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/2812/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І. М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

при секретарі - Іваницькій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану та підписану ОСОБА_3, на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Галась І. А. 25 січня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пунктів 8,9 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2016 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_8 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування ОСОБА_2 та одержання права на спадкування після померлого ОСОБА_8 разом із спадкоємцями першої черги, а саме разом із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду (а. с. 87 - 88).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 15 лютого 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням процесуальних норм, та є необґрунтованою.

Скаржник зазначає, що 13 листопада 2017 року на електронну адресу суду було надіслано клопотання представника позивача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою. 24 січня 2018 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю в іншому процесі.

На думку скаржника, посилання суду на п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України є безпідставним, оскільки суд було повідомлено про причини неявки представника позивача, і вони були вагомі для перенесення розгляду справи.

Так, за два роки розгляду справи багато обставин вже було з'ясовано та допитано свідків, тобто позивач та його представник очікували ухвалення рішення.

Крім того, справа неодноразово відкладалась через зайнятість або відсутність судді.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, з підстав, викладених у ній. Крім того, в судовому засіданні останній, зокрема, пояснив, що вперше він подав клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з хворобою, а вдруге - приймав участь у розгляді справи в іншому суді.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити. Крім того, на адресу Апеляційного суду міста Києва 26 березня 2018 року надійшов відзив відповідача ОСОБА_4, з якого вбачається, зокрема, що ознайомившись з текстом апеляційної скарги є підстави стверджувати, що наведені у ній доводи жодним чином не спростовують законності ухваленого судового рішення. На день постановлення оскаржуваної ухвали про залишення позову без розгляду, суд переконався у належному повідомленні про день, час та місце розгляду справи та правомірно дійшов висновку про повторну неявку позивача у судове засідання та неповідомлення нею про причини неявки. При цьому, позивачем не подано заяви про розгляд справи у відсутності її представника. Також, клопотання представника позивача про повторне відкладення розгляду справи не могло бути задоволене, оскільки це не передбачено статтею 223 ЦПК України. Більше того, ні лікарняного за 14 листопада 2017 року, ні повідомлення про виклик до суду у іншій справі на 25 січня 2018 року на день прийняття оскаржуваної ухвали до матеріалів справи долучено не було. Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними.

ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток-повідомлень рекомендованою кореспонденцією, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в судові засідання 14 листопада 2017 року та 25 січня 2018 року позивач вдруге поспіль не з'явилась та не забезпечила явку свого представника, заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не надійшло.

Зазначений висновок суду є законним та обґрунтованим.

Пунктом 2 ч.2 ст.223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до п.2 ч.3 вказаної норми, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Виходячи зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом у травні 2016 року.

Як вбачається з матеріалів даної справи, справа неодноразово призначалась до розгляду в судові засідання. Так, останні судові засідання були призначені на 14 листопада 2017 року та 25 січня 2018 року. Позивач була належним чином повідомлена про судове засідання, призначене на 14 листопада 2017 року, про що складена відповідна розписка (а.с.65).

13 листопада 2017 року представник позивача на адресу суду направив клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з тим, що він захворів та перебуває на лікарняному. Від позивача жодних заяв не надійшло (а.с.74).

14 листопада 2017 року суд ухвалив оголосити у справі перерву до 25 січня 2018 року, для виклику позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивач була належним чином повідомлена про судове засідання, призначене на 25 січня 2018 року (а.с.81).

24 січня 2018 року представником позивача на адресу суду направлено клопотання про перенесення розгляду справи на інший день, у зв'язку з тим, що він буде перебувати в судовому засіданні по іншій справі та не має можливості бути присутнім у судовому засіданні по даній справі. Позивач в судове засідання не з'явилась, заяви про розгляд справи у її відсутності не направила (а.с.83).

Таким чином, на день постановлення ухвали про залишення позову без розгляду суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належним чином повідомлена позивач повторно не з'явилась в судове засідання, не повідомила про причини неявки, при цьому не надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності або відсутності її представника. Крім того, підстави повторної неявки представника позивача в даному випадку взагалі не мають правового значення згідно вимог процесуального закону, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Крім того, із прикладеної до апеляційної скарги копії судової повістки видно, що представник позивача викликався в судове засідання на 15 год. 30 хв., в той час як по даній справі розгляд було призначено на 11 год. 00 хв. 25 січня 2018 року. Тобто, у представника позивача відсутні поважні причини неявки в судове засідання як він стверджував у судовому засіданні.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, а тому відхиляються колегією суддів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при постановлені ухвали про залишення позову без розгляду судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану та підписану ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 березня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В. Головачов

О.В.Шахова