Справа № 369/1841/18
Провадження № 2-з/369/10/18
У Х В А Л А

іменем україни

20 лютого 2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатов Д.Д.,

за участю секретаря Кузьменко П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, де просила суд накласти арешт на обєкт незавершеного будівництва (реєстраційний номер 224), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Нова, будинок 25, що належить ОСОБА_2 (08150, м. Боярка, вул. Нова, 25, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_3 (08150, м. Боярка, вул. Нова, 25). Накласти арешт на земельну ділянку (реєстраційний номер 224), кадастровий номер: :01:024:5070, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, м. Боярка, вул. Нова, земельна ділянка 25, що належить ОСОБА_2 (08150, м. Боярка, вул. Нова, 25, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_3 (08150, м. Боярка, вул. Нова, 25).

Заявлені вимоги мотивує тим, що вона має намір звернутися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Приватний нотаріус Києво- Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва від 04.09.2017 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.09.2017 року недійсними, скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Зазначає, що їй випадково стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належний їй обєкт незавершеного будівництва та земельна ділянка на якій знаходиться останній зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках (по 1/2) на підставі договорів купівлі-продажу.

Проте, заявник вважає за необхідне звернути увагу суду, що про укладення спірних договорів купівлі-продажу їй відомо не було, жодних грошових коштів внаслідок укладання таких договорів вона не отримувала, її волевиявлення на укладення таких договорів не було. Варто звернути увагу, що у розпорядженні копій або ж оригіналів спірних договорів заявник не має, а останні знаходяться у приватного нотаріуса ОСОБА_5, яка здійснювала їх посвідчення.

Так, заявник дійсно вела переговори щодо потенційного продажу вказаних обєктів нерухомості, в тому числі, з ОСОБА_2, однак вони протягом тривалого проміжку часу не могли дійти згоди щодо істотних умов таких договорів (ціни, порядку розрахунків, часу продажу, виселення з будинку тощо).

18 липня 2017 року ОСОБА_1 підписала довіреність на імя своєї доньки - ОСОБА_6 та знайомого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на представництво своїх інтересів як власника майна, що їй належало на той момент.

Як стало пізніше відомо, повірений без погодження дати, істотних умов договору здійснив відчуження вказаних вище спірних обєктів на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_9. які є знайомими повіреного.

Такі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідчать виключно про те, що останні умисно ввели заявника в оману щодо умов купівлі- продажу об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій цей об'єкт розташований. Істотні умови договорів щодо відчуження об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки не були жодним чином погоджені з заявником та останню взагалі не повідомили про факт їх укладення. Окрім того, заявник не отримала жодної оплати у зв'язку з таким відчуженням її майна, а про укладення спірних договорів дізналась вже після реєстрації права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, на якій цей об'єкт розташований.

Таким чином, у діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачаються умисні дії спрямовані на створення хибного уявлення заявника про істотні умови договорів купівлі-продажу, що є безумовною підставою для визнання таких договорів недійсними.

Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні обєкти нерухомого майна, які були неправомірно відчужені, може унеможливити виконання потенційного рішення суду, або ж навіть позитивне рішення суду та вжитий судом спосіб захисту цивільних прав може виявитися неефективним, що позбавить заявника можливості реального виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із роз'яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст.. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить посилання на докази на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім цього, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання шлюбного договору недійсним.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що підстави для забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Роз'яснити заявнику ОСОБА_1, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Д.Д. Усатов