Справа № 743/742/17 Провадження № 22-ц/795/340/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Бечко Є. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Бечка Є.М.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Кривопиша Я.О.

за участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_4

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2

Оскаржується рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області, суддя Павленко О.В., ухвалене 20 грудня 2017 року о 16 год. 25 хв., дата складання повного тексту: 29 грудня 2017 року, смт. Ріпки.

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме грошового вкладу, просив стягнути належні йому 52540 грн. та покласти на відповідачку обовязок відшкодувати витрати понесені на оплату правової допомоги у сумі 6000 грн.

Свій позов мотивував тим, що 20 вересня 2014 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який розірвано згідно рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2017 року. В період подружнього життя ним та відповідачкою було нажито грошові заощадження в сумі 4000 доларів США, які були внесені ОСОБА_4, за його згодою, на депозитний рахунок філії Ріпкинського відділення №3273 ПАТ «Державний ощадний банк України». Оскільки відповідачка не повертає його частку із заощаджень, які є їх спільною сумісною власністю, ОСОБА_2 просив здійснити поділ спільного майна подружжя та стягнути з ОСОБА_4 належну йому частку заощаджень.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 року у задоволення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги та стягнути з відповідачки ОСОБА_4 належні йому 52540 грн. та судові витрати, повязані з розглядом справи (судовий збір та послуги адвоката).

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин справи та того, що рішення є незаконним, суд не надав належної оцінки тим матеріалам, які були надані позивачем та його представником в якості доказів обґрунтованості позову. Зокрема особа, яка подає апеляційну скаргу вказує, що відповідачка не довела належними та допустимими доказами правочину, за яким її батьки подарували їй 5000 доларів США в січні 2014 року та рух цих коштів до 15 січня 2016 року. Вважає, що суд не повинен був визнавати пояснення зацікавлених осіб (батьків відповідачки) допустимим доказами по справі при винесенні судового рішення.

Також особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає, що він не отримував від відповідачки 1000 доларів США і про їх існування нічого не знав.

ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції не вірно дослідив докази. Зазначає, що депозитний рахунок №297433125 дійсно був відкритий 15 січня 2016 року, а закритий був 19 липня 2016 року. Рахунок №33438725 був відкритий 15 липня 2016 року, тобто за 4 доби до закриття першого рахунку №297433125. Таким чином, сімейний бюджет (при складенні двох рахунків 4120 доларів США + 3020 доларів США) склав 7140 доларів США заощаджень, які були сформовані за час шлюбу.

У наданий судом строк ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що 4000 доларів США, які були внесені на депозит банку 15 січня 2016 року, є особистою приватною власність ОСОБА_4, позивачем не надано доказів про належність їх до спільного майна подружжя та про їх наявність у відповідачки.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Судом встановлено, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2017 року, шлюб, зареєстрований 20 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1847, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.7).

ОСОБА_2 є учасником бойових дій про що видано відповідне посвідчення 15 травня 2015 року (а.с.8).

З 12 травня 2014 року по 16 червня 2015 року ОСОБА_2 працював в ТОВ «ЕКО» на посаді інспектора з безпеки (а.с.9-10).

З виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по картці 343213 і додатковим рахункам договору за період з 01 липня 2014 року по 01 квітня 2017 року на картку ОСОБА_2 надійшло 167405 грн. 88 коп. (а.с.13-34). За період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2015 року усього було 79516 грн. 37 коп. надходжень (а.с.83).

З довідки про доходи ОСОБА_2 за період з травня 2014 року по червень 2015 року йому було виплачено 16803 грн. 75 коп. (а.с.36).

Вбачається також, що ОСОБА_5 20 листопада 2013 року придбала 1000 доларів США в АТ «Укрсоцбанк» (а.с.56), 14 січня 2014 року придбала 3030 доларів США в Ексімбанку (а.с.59), 24 липня 2014 року, 26 липня 2014 року, отримала від Ексімбанк 1000 доларів США, 478 доларів США (а.с.57, 58)

ОСОБА_5 за період з 01 січня 2014 року по 30 липня 2014 року нараховувались відсотки по рахунку 4318 в доларах США (а.с.64, 65)

З листа АТ «Ощадбанк» №123.26-08/4811 від 12 жовтня 2017 року, вбачається, що 15 січня 2016 року між ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк» було укладений договір №297433125 на вклад «Теплі обійми», який був розірваний 19 липня 2016 року. 15 липня 2016 року було укладено договір №33438725 на вклад «Класичний», якій розірвано 19 жовтня 2016 року.

Тобто, вбачається, що між ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк» було укладено два договори.

По договору №297433125 ОСОБА_4 внесла 15 січня 2016 року 4000 доларів США та отримала 4120,89 доларів США 15 липня 2016 року (а.с.95).

По договору №33438725 ОСОБА_4 15 липня 2016 року внесла 3020 доларів США та 17 жовтня 2016 року отримала 3020 доларів США (а.с.96).

Згідно Договору строкового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Новорічний» №33147-14318 від 14 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_5 внесла вклад в сумі 5000 доларів США, а Банк відкрив їй вкладний (депозитний) рахунок № 4318 та рахунок №4318 (а.с.116-117).

Із заяв на видачу готівки №43 від 26 липня 2014 року, №111 від 19 липня 2014 року, №156 від 22 липня 2014 року, №178 від 23 липня 2014 року №4796 від 24 липня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_5Ю зняла зі свого депозитного рахунку в ЕКСІМБАК м.Чернігів 5178 доларів США (а.с.118, 119, 120).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи, зокрема випискою ПАТ КБ «Приватбанк» по картці 343213 і додатковим рахункам договору за період з 01 липня 2014 року по 01 квітня 2017 року підтверджується, що на картку ОСОБА_2 надійшло 167405 грн. 88 коп. (а.с.13-34). За період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2015 року усього було 79516 грн. 37 коп. надходжень (а.с.83)

З вказаних доказів вбачається, що кошти знімались з рахунку не лише в м.Чернігові, де фактично мешкає відповідачка, а й у м. Гончарівське, у м. Маріуполь, у м. Городня, у м. Артемівськ у с. Волноваха, у с. Розовка, у м. Новоайдар, у м. Славутич. Позивач підтвердив, що він особисто знімав там кошти. Також позивач в судовому засіданні підтвердив, що кошти з вказаного рахунку знімались і його знайомою ОСОБА_6, причому у значних розмірах (а.с.20,25) Тому його посилання, що саме відповідачка розпоряджалась та користувалась коштами, які заробляв позивач, не знайшли свого підтвердження.

Матеріали справи спростовують доводи позивача, що перебуваючи на службі ОСОБА_2, будучи на повному утриманні, особисто не витрачав коштів. Більш того, матеріали справи свідчать, що отримані ОСОБА_2 кошти витрачались в магазинах також ним особисто, шляхом переводу іншим особам, а також знімались з карткового рахунку готівкою.

За вказаних обставин позивачем не доведено, що з отриманих ним доходів можливо було заощадити та відкласти спірну суму грошей.

Доводи ОСОБА_2, що заощадження відкладені з подарованих на весілля коштів також не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

В той же час, матеріали свідчать, що депозитний рахунок відкритий ОСОБА_4 є її особистими коштами, а доводи апеляційної скарги, що депозитний рахунок №33438725 був відкритий 15 липня 2016 року, тобто на 4 доби до закриття першого рахунку №297433125, а тому сімейний бюджет склав 7140 доларів США заощаджень, які були сформовані за час шлюбу також не заслуговують на увагу, оскільки згідно виписки по рахункам вбачається, що хоча рахунок №297433125 закритий 19 липня 2016 року, однак кошти отримані саме 15 липня 2016 року, тобто в день відкриття рахунку договору №33438725.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не отримував від відповідачки 1000 доларів США і про їх існування нічого не знав не впливають на правильність рішення суду першої інстанції та зводяться до непогодження з поясненням відповідачки.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті рішення.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена повністю 30.03.2018 року.

Головуючий:Судді: