Справа № 337/4029/17
Провадження № 2/337/118/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Куліш Л.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.11.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. У порушення умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим, станом на 25.09.2017 року має заборгованість у сумі 49844 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 3457 грн. 46 коп. заборгованість за кредитом; 40364 грн.11 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3173 грн. 50 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф(фіксована частина); 2349 грн. 75 коп. штраф (процентна складова), тому просив стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати.

У судове засіданні представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, надали суду письмовий відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу, заяву про розгляд справи у їх відсутність, у яких зазначили, що проти позову частково заперечують, просять застосувати позовну давність до вимог позивача щодо стягнення процентів та пені, не заперечують проти стягнення суми, але в межах строку позовної давності, надали розрахунок суми з якою згодні.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, у звязку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала від банку кредит в розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.11.2013 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Будь-яка інформація у анкеті-заяві щодо отримання бажаних нею банківських послуг, виду карток або кредитного ліміту відсутня.

У заяві не зазначено умови надання кредиту та розмір ліміту. Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Универсальна» не містить підпису ОСОБА_1, а тому не може вважатися доказом на підтвердження того, що відповідачці на ознайомлення було надано саме ці умови та правила надання кредиту.

У своєму письмовому відзиву на позов, відповідачка ОСОБА_1 вказала, що згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.11.2013 року, який наданий позивачем до позовної заяви, заборгованість поточної заборгованості за кредитом складає на 25.09.2017 року 3166 грн. 79 коп. але в позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 3457 грн. 46 коп. Відповідач не погоджується зі збільшенням відсотків за користування кредитом, які позивач здійснив в односторонньому порядку.

Згідно графи 3 розрахунку, який наданий позивачем, сальдо поточної заборгованості за кредитом складає 3166 грн. 79 коп.

У звязку з вказаним вище, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума тіла кредиту у розмірі 3166 грн. 79 коп., яка не повернута позивачем, оскільки, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

31.01.2018 року до суду надійшли письмові пояснення позивача з випискою банку, довідкою про зміну умов кредитування, наказом від 06.03.2010 року, наказом про зміну відсоткової ставки, СМС повідомленням, копією анкети-заяви. Доказів про направлення зазначених документів відповідачу не має.

Відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.11.2013 року позивачем в односторонньому порядку збільшені відсотки за користування кредитом з 01.09.2014 року 01.04.2015 року відсотки складають 34,80%; з 01.04.2015 року відсотки складають 43,20% .

Згідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначені висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року справа №347/1910/15-ц.

Позивач не надав доказів отримання відповідачем повідомлення про підвищення процентної ставки, а також нараховав проценти з 28.12.2013 року поза межами строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Розмір процентів за останні три роки перед зверненням позивача до суду за період з 03.10.2014 року по 03.10.2017 року складає 2850 грн. 11 коп., виходячи з наступного розрахунку: 3166 грн. 79 коп.( поточна заборгованість за кредитом, згідно графи 3 розрахунку) х 30% (річних) : 360 (днів) х 1080 (днів). У звязку з вказаним вище, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума процентів у розмірі 2850 грн. 11 коп.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст.ст. 76- 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування судом самостійно таких доказів було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Виходячи з наведених норм, саме позивач мав довести в ході розгляду справи обґрунтованість кожного свого посилання, зокрема й щодо обґрунтованості вимог про стягнення відсотків, пені, комісії та штрафу в заявленому в позові розмірі та відповідності здійснених банком нарахувань за кожний період та по кожному виду такого нарахування, чого в даному випадку зроблено не було.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафів.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненні понесені ним судові витрати пропорційно задоволених судом позовних вимог.

Як вбачається з копії квитанції КП «Приватбанк» сплатив судовий збір в сумі 1600 грн., оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 295 грн.

В іншій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 550, 610, 611, 626, 1054, 1056-1 ЦК України ст.ст. 141, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, рахунок №3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.11.2013 року у загальній сумі 9190 грн. 40 коп., яка складається з наступного: 3166 грн. 79 коп. заборгованість за кредитом; 2850 грн. 11 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3173 грн. 50 коп. заборгованість за нарахованою пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у сумі 295 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено судом 28.03.2018 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик