Провадження № 2/229/194/2018
РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2018 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Лопатко Н.В.

за участю секретаря Пивовара В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності звернулась в інтересах ОСОБА_2 з вказаної вище позовною заявою.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що 03 липня 2002 року померла ОСОБА_4, яка є тіткою ОСОБА_1 Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді право на земельну ділянку (пай) площею 7,2 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області, вказана земельна ділянка належала їй на підставі сертифікату № 0181601 на земельну частку (пай) виданого 28.09.1996 року Ясинуватською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 24.06.1996 року №325 та житлового будинку №4 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Новобахмутівка по вул.Мічуріна Ясинуватського району Донецької області. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений ОСОБА_3 сільською радою 18.09.1997 року зареєстрований в реєстрі за № 27, яким все своє майно, яке на час її смерті належить їй, з чого воно б не полягало та з чого воно складалось, в тому числі і жилий будинок з усіма господарськими спорудами, що знаходиться у селі Новобахмутівка по вул. Мічуріна, б.4 Ясинуватського району Донецької області, земельної ділянки площею 0,21 га по вул.Мічуріна, 4 Ясинуватського району Донецької області заповідала племіннику ОСОБА_2 У встановлені законом строки він прийняв спадщину.29.06.2003 року за заявою ОСОБА_2 нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа (номер у спадковому реєстрі 2832080), однак свідоцтво про право на спадщину позивачу не видавалось, а більша частина документів належних та необхідних для прийняття спадщини залишилась на тимчасово окупованій території. У звязку з чим просить в судовому порядку визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 7,2 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області та житловий будинок №4 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Новобахмутівка по вул.Мічуріна Ясинуватського району Донецької області.

В судове засідання представник позивача не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного.

З розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 вбачається, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Встановлено, що ОСОБА_4, 24.07.1914 року, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 05 липня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області від 05.07.2002 року (а.с.11).

Рішенням Дружківського міського суду від 22.01.2018 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а саме, що ОСОБА_4, яка померла 05 липня 2002 року була рідною тіткою ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 18 вересня 1997 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області та зареєстрований в реєстрі за № 27, яким усе своє майно, яке на час її смерті належить їй, з чого воно б не полягало та з чого воно складалось, в тому числі і жилий будинок з усіма господарськими спорудами, що знаходиться у селі Новобахмутівка по вул. Мічуріна, б.4 Ясинуватського району Донецької області, земельної ділянки площею 0,21 га по вул. Мічуріна, 4 Ясинуватського району Донецької області заповідала племіннику ОСОБА_2 (а.с.12).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області, будинок з усіма господарськими спорудами, що знаходиться у селі Новобахмутівка по вул. Мічуріна, б.4 Ясинуватського району Донецької області, земельна ділянка площею 0,21 га по вул.Мічуріна, 4 Ясинуватського району Донецької області.

Як спадкоємець за заповітом, позивач спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Ясинуватської державної нотаріальної контори 29.06.2003 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, однак свідоцтва на право власності не отримав. (а.с.13).

Відповідно до відповіді № 76/01-16 від 25.01.2018 року, наданої Дружківською державною нотаріальною конторою на запит суду, зазначено, що після смерті ОСОБА_4, померлої 03 липня 2002 року Ясинуватською державною нотаріальною конторою 29.06.2003 року було відкрито спадкову справу та зареєстровано в спадковому реєстрі за № 2832080 (а.с. 43-45).

Як вбачається із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого бюро технічної документації вбачається, будинок побудований до 1917 року(а.с.18-21).

Права власності на таке майно регулювались зокрема ЦК УРСР 1925 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990року №553-ХІ1 «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРС 13.04.1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРС 12.05.1985 року №5-24-26 та ін.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно записів в погосподарській книзі Новобахмутовської сільської ради, особовий рахунок № 696 житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Мічуріна, б.4 у селищі Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області рахується за померлою ОСОБА_4, яка померла 03.07.2002р. ( актовий запис про смерть № 5, складений 05.07.2002 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області) що стверджується довідкою виданої виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради 13.11.2017 року №1048/02-31 (а.с.17).

За таких обставин право власності на житловий будинок з господарськими спорудами входить до складу спадщини після смерті спадкодавця позивача.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Як вбачається з роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 11 Постанови від 30.05.2008р. - № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, шо посвідчує таке право, сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тошо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року. Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювавання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), в редакції шо діяла на час відкриття спадщини, земля могла належати громадянам на праві колективної власності.

Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 2 Указу право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства , в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

У ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну часту (пай) у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 17 розділу 10 «Перехідних положень» Земельного Кодексу України Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року передбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації вимоги на відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до законодавства сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток в натурі та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

При цьому право спадкодавця на земельну частку (пай) було оформлено сертифікатом серії ДН № 0181601 від 28.09.1996 р., виданим ОСОБА_4, яка померла 03 липня 2002 року сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ДН № 0181601 виданого на підставі рішення Ясинуватської державної адміністрації від 24.06.1996 року № 325, на прізвище Ситникова.

Рішенням Дружківського міського суду від 22.01.2018 року встановлено факт належності ОСОБА_4, яка померла 05 липня 2002 року сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0181601 від 28.09.1996 р. виданого на підставі рішення Ясинуватського державної адміністрації від 24.06.1996 р. № 325, та прізвище Ситникова.

Згідно висновку ФОП ОСОБА_5, яка діє на підставі Сертифікату субєкта оціночної діяльності № 906/16 від 09.11.2016г та Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок серія ЦХ № 00568. видане Державним комітетом України по земельних ресурсах від 16.10.2010 р. (посвідчення про підвищення кваліфікації серія АА № 3915 від 12.10.2016р. оціночна вартість визначена методом капіталізації чистого операційного доходу, вище згаданої земельної ділянки площею 7,2 га. станом на 08 грудня 2017 року, згідно зі ст. 128. ті.4 ст.201, "Земельного кодексу України" та у відповідності з Методикою експертної грошової оцінки земельних ділянок", шо затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002р. №1531. становить без урахування ПДВ: 111 913,00грн, в розрахунку на 1 га -15 543,47 грн.(а.с.26).

Під час судового розгляду справи не встановлено інших осіб, які можуть претендувати на спадкове майно.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновків, що позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, яка померла 03.07.2002 року. Отримати свідоцтво про право власності на спадщину через нотаріальну контору позивач не має можливості, у звязку з тим, що спадкову справу було відкрито у Ясинуватській державній нотаріальній конторі, на даний час м. Ясинувата Донецької області віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади, в тому числі й нотаріальні контори тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 р( в ред.№1276-р від 02.12.2015).

Суд вважає, оскільки позивач, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за ним рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 259, 265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії МЕ 416580) в інтересах ОСОБА_2( зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області( розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район с.Новобахмутівка, вул. Шкільна,2 ЄДРПОУ 2195797) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №4 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вулиці Мічуріна в селі Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_4, яка померла 03 липня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на право на земельну частку (пай) розміром 7,2 умовних кадастрових гектара, яка перебуває в колективній власності КСП «ім.Кірова», розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_4, яка померла 03 липня 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2018 року.

Суддя: Н.В.Лопатко