ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

м. Київ

справа №640/12169/17

провадження № 61-2281св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», подану його представником Черкасовим ІгоремРуслановичем, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року, постановлену у складі судді Балан Т. А., та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Колтунової А. І., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») про визнання недійсним договору поруки та додаткової угоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15 травня 2006 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 760 000 доларів США зі сплатою 8% річних з кінцевим терміном повернення 20 вересня 2013 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Мегабанк» та окремо з ТОВ «Цай», ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договори поруки, за умовами яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором. У подальшому сторони укладали додаткові угоди до договорів поруки.

Позивач вказує на те, що ОСОБА_6 зобов?язання за вказаним кредитним договором не виконував, тому банк у січні 2015 року звернувся з позовом про стягнення в солідарному порядку з боржника та поручителів заборгованості за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на те, що договір поруки та додаткова угода до нього підписані не ним, а іншою особою, їх зміст не відповідав його волі, позивач просив про задоволення позову.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 заявив клопотання про призначення судово-почеркознавчої та технічної експертизи, на вирішення якої запропонував ряд питань.

Також представником позивача подано клопотання про витребування у відповідача оригіналів документів, а саме договору поруки від 13 травня 2009 року та додаткової угоди від 13 квітня 2011 року для проведення відповідних експертиз.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 задоволено.

Призначено судову почеркознавчу та технічну експертизу і зупинено провадження у справі на час проведення експертиз.

Витребувано у ПАТ «Мегабанк» оригінали договору поруки № 67-526-П-1 від 13 травня 2009 року та додаткової угоди від 13 квітня 2011 року.

Призначаючи експертизу, суд першої інстанції керувався вимогами статті 143 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення клопотання, за якою для з?ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що призначення у справі експертизи дає йому право зупинити провадження до закінчення її проведення, оскільки це відповідає вимогам процесуального права.

Відхиляючи апеляційну скаргу представника банку, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зупинення провадження у справі на час проведення експертиз.

У січні 2018 року представник ПАТ «Мегабанк» - Черкасов І.Р. подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просив ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено право, а не обов?язок суду зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Касаційна скарга також містить доводи щодо незаконності оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині задоволення клопотання щодо витребування документів, а саме оригіналів договору поруки і додаткової угоди до нього.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Київського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу банку, в якому вказує на те, що судом першої інстанції правомірно призначено у справі експертизу і зупинено провадження у справі на час її проведення.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвал виключно в частині зупинення провадження у справі, оскільки у іншій частині вказані ухвали перегляду у касаційному порядку окремо від рішення суду не підлягають.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним договору поруки та додаткової угоди з підстав виконання підписів у договорах не ним, а іншою особою.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник позивача заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи, на вирішення якої запропонував поставити ряд питань.

Обґрунтовуючи клопотання, представник позивача посилався на необхідність призначення експертизи для з?ясування обставин, які мають значення для справи, і надання відповідних доказів в обґрунтовування позову.

Частиною першою статті 57 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал, суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованість своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 5 частини першої статті 202 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал, надано суду право зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Питання, поставлені на вирішення експертів, мають значення для вирішення справи, оскільки обставини щодо факту виконання підпису у договорі поруки та у додатковій угоді не позивачем, а іншою особою, і щодо автентичності вказаних угод є підставою заявленого позову.

Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, з додержанням визначених цивільним процесуальним законодавством меж дискреційних повноважень суду зупинив провадження у справі, постановивши законні та обґрунтовані судові рішення, правильність висновку яких у цій частині доводами касаційної скарги не спростовано.

Оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні, суд касаційної інстанції відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», подану його представником Черкасовим Ігорем Руслановичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук