Ухвала

15 березня 2018 року

м. Київ

справа № 520/10607/16-ц

провадження № 61-13673ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 року ОСОБА_1 подана вказана касаційна скарга на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2017 року.

15 грудня 2017 року Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII набрав чинності.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення ухвали судом апеляційної інстанції, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду. Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (стаття 319 ЦПК України).

З урахуванням викладених положень ЦПК України, останнім днем строку подання касаційної скарги є 17 липня 2017 року. Касаційна скарга подана 12 лютого 2018 року шляхом передачі до відділення поштового зв'язку для відправлення кур'єрською службою доставки, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2017 року, в обґрунтування якого заявник посилається на те, що у липні 2017 року його представник ОСОБА_3 подавала касаційну скаргу, яка ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 жовтня 2017 року визнана неподаною і повернена. Про вказані обставини заявник не знав, так як всі процесуальні дії від його імені вчиняла представник ОСОБА_3, яка про повернення касаційної скарги не повідомила. Зазначив, що вперше про повернення скарги дізнався у січні 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, після чого скасував видану ОСОБА_3 довіреність та подає касаційну скаргу особисто.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки обставини, що унеможливлювали подання касаційної скарги у встановлений процесуальним законодавством строк ОСОБА_1 не навів. Крім того, довіреність на ім'я ОСОБА_3 скасовано 10 січня 2018 року, а повторно касаційну скаргу подано 12 лютого 2018 року, тобто більш, ніж через місяць.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Частина третя статті 393 ЦПК України передбачає залишення касаційної скарги без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення установлених строків і підстави, наведені особою у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право навести інші підстави для поновлення строку, надавши відповідні докази.

За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху навести інші підстави для поновлення строку та надати докази на підтвердження їх поважності. Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу

Керуючись статтею 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2017 року залишити без руху.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали заявник має право звернутися до суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав його поновлення і наданням відповідних доказів.

Невиконання вимог ухвали в зазначений строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко