Дата документу 11.01.2018 Справа № 554/5069/17
Провадження № 2/554/204/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив суд вселити його доналежної йому частини квартири №74 в м.Полтаві по вул.Грабчака,2, корпус 3. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.12.2002 року ОСОБА_1, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5, шляхом укладення договору міни, придбав у спільну сумісну власність квартиру №74 в м.Полтаві по вул..Грабчака,2, корп.3. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25.04.2013 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.09.2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частини квартири №74 в м.Полтаві по вул..Грабчака,2, корп.3. В подальшому за позивачем також було зареєстроване право власності на 1/2 частини квартири №74 в м.Полтаві по вул..Грабчака,2, корп.3. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27.05.2016 року визначено порядок користування квартирою №74 в м.Полтаві по вул..Грабчака,2, корп.3, зокрема: виділено у користування позивача житлову кімнату, площею 12,4 кв.м, та залишено у спільному користуванні кухню, площею 7,40 кв.м, вбиральню, площею 1,3 кв.м, ванну кімнату, площею 2,7 кв.м, коридор, площею 6,90 кв.м, вбудовану шафу, площею 0,9 кв.м, лоджію, площею 1,5 кв.м. Відповідач, порушуючи його права, змінила замки на дверях, не відчиняє двері на його прохання, з використанням лайки, грубощів, перешкоджає йому провести оцінку належної йому частини квартири, у зв'язку з чим перешкоджає володіти та користуватися належною йому на праві власності квартирою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позов задовольнити. Пояснив, що він вже кілька років знімає житло, оскільки колишня дружина та дочка ОСОБА_4 чинять йому перешкоди у доступі до своєї частини квартири. У нього немає ключів від вхідних дверей, а відповідачі не відчиняють двері. Він хоче вселитися та жити в м.Полтаві, щоб проходити лікування. Двічі в 2017 року він намагався потрапити у квартиру, зокрема і для оцінювання своєї частки. В цьому році він також намагався попасти до квартири, бачив, що горіло світло, але йому не відкрили. Враховуючи гострі неприязні стосунки з колишньою дружиною, її батьком ОСОБА_6Г, який постійно знаходиться у їх спільній квартирі, позивач уникає спроб потрапити до житла, вибивши двері, тому в судовому порядку просить його вселити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити повністю. Пояснив, що позивачу відповідачі чинять перешкоди у вселенні до квартири, тому він прагне потрапити до свого житла в передбаченому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення проти позовних вимог. Пояснила, що дійсно позивач зареєстрований в квартирі, він не кожного дня живе квартирі, а лише коли вона на роботі знаходиться. Вона не розуміє для чого йому оцінювати свою частину, тоді як на майно його накладено арешт, саме тому вона не впустила до квартири адвоката та експерта. Вважає, що позивач таким чином хоче стягнути з них борги за комунальні послуги. Вона не заперечує проти вселення ОСОБА_1, але не згодна, щоб це відбулося за рішенням суду.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявилася, надала письмові заперечення, в яких просила справу розглянути у її відсутність, в задоволенні позову відмовити позивачу, так як батько уже проживає в квартирі та перешкоди для користування квартирою у нього відсутні. Суд вирішив розглядати справу у відсутність відповідачки, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Заслухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). Майно може належати на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено,що 04.12.2002 року ОСОБА_1, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5, шляхом укладення договору міни, придбав у спільну сумісну власність квартиру №74 в м.Полтаві по вул..Грабчака,2, корп.3 (а.с.5 договір міни).

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири №74 в м.Полтаві по вул..Грабчака,2, корп.3 (а.с.6 витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7 рішення суду).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.09.2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частини квартири №74 в м.Полтаві по вул.Грабчака,2, корп.3. (а.с.8-9 рішення суду).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27.05.2016 року визначено порядок користування квартирою №74 в м.Полтаві по вул..Грабчака,2, корп.3, зокрема: виділено у користування позивача ОСОБА_1 житлову кімнату, площею 12,4 кв.м та залишено у спільному користуванні кухню, площею 7,40 кв.м, вбиральню, площею 1,3 кв.м, ванну кімнату, площею 2,7 кв.м, коридор, площею 6,90 кв.м, вбудовану шафу, площею 0,9 кв.м, лоджію, площею 1,5 кв.м (а.с.11-12 рішення суду).

Із матеріалів справи вбачається, що у сторін по справі склалися та на протязі тривалого часу існують неприязні стосунки. В спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі по справі, проте у вищезазначеній квартирі ОСОБА_1 не проживає, в ній мешкають його колишня дружина та дочка, які не пускають його до власної квартири.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами судового захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що право позивача на здійснення права користування квартирою №74 в м.Полтаві по вул.Грабчака,2, корпус 3 підлягає захисту у судовому порядку шляхом вселення позивача у вказане житлове приміщення.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом.

Встановивши фактичні обставини справи та надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 чиняться перешкоди у користуванні майном, яке належить йому на праві власності, він має право вимагати усунення таких перешкод шляхом вселення у квартиру. Тому, позов ОСОБА_1 належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом достовірно встановлено, що між сторонами склались вкрай неприязні стосунки, які, зокрема підтверджуються зверненнями позивача до правоохоронних органів (а.с.28), рішеннями судів про поділ майна, визначення порядку користування квартирою. Зазначене підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_7, пояснивши, що він, як адвокат, намагався помирити сторони; відповідачка не пустила їх до квартири для проведення оцінки майна.

Крім того, в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3, яка неодноразово пояснювала щодо відсутності спору у вказаній справі, оскільки вона не проти вселення позивача в квартиру, в той же час, наголошувала на тому, що заперечує проти позову. Відповідачі протягом розгляду справи звернулися з письмовими запереченнями проти позовних вимог ОСОБА_1, в яких також наголошували на тому, що не бажають вселення позивача за рішенням суду.

Такі дії і висловлювання відповідачів в судовому засіданні, на думку суду, є достатніми доказами наявності спору, перешкоджання вселення позивача в спірну квартиру та є підставою для задоволення позову.

Згідно п.33 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" , застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Суд, зважаючи на встановлені обставини справи, вважає, що відповідачі порушують права ОСОБА_1, як співвласника спірної квартири, шляхом перешкоджання йому у її користуванні, внаслідок чого його вимоги є законними та обґрунтованими.

При цьому посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що позивач не потребує житла, у нього є інша квартира, встановленню, доведенню або спростуванню у даній справі не підлягають, як такі, що не мають правового значення, зважаючи на те, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, на власний розсуд.

Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено, а відповідачами не спростовано факт перешкоджання ОСОБА_1 у проживанні в спірній квартирі.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.150,155 ЖК України, ст.ст.321,383,386,391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_3, проживаючої за адресою: 36021, АДРЕСА_1, ОСОБА_4, проживаючої за адресою: 36021, АДРЕСА_1, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до належної йому частини квартири №74 в м.Полтаві по вул.Грабчака,2, корпус 3.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої за адресою: 36021, м.Полтава, вул..Грабчака,2, корп..3, кв.74, та ОСОБА_4, проживаючої за адресою: 36021, м.Полтава, вул..Грабчака,2, корп..3, кв.74, на користь ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в сумі 640 гривень по 320 гривень з кожної.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч.1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 19.01.2018 року.

Суддя: А.М.Чуванова