Справа № 463/1892/17
Провадження № 2/463/363/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до Львівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

позовом ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до Львівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ЛМР про визнання за ОСОБА_4, 18.01.2011р.н., в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_7 права власності на ? частину від ? частки квартири, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 1ц/14, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 088640 від 09.11.2004 року та на підставі свідоцтва паро право власності на квартиру № ЛО7531 від 29.11.1996 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що квартира № 14 на вул. Пекарській, 1ц у м. Львові згідно свідоцтва про право власності на квартиру № ЛО7531 від 29.11.1996р. на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_8 та членам його сімї ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яка після одруження змінила прізвище на «Зулкарнєєва». ОСОБА_8 помер 29.09.2003р. та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 088640, його спадкоємцями були дружина ОСОБА_9 та донька ОСОБА_7 в рівних частках кожна. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складалось з 1/3 частки згаданої вище квартири. ОСОБА_9 померла 26.10.2012р., після чого ОСОБА_7, 26.10.2012р. подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак не встигла її оформити. Зокрема, 31.01.2016р. ОСОБА_7 померла. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2012р., шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 розірвано. Від шлюбу в останньої було двоє дітей ОСОБА_6, 07.10.2003р. та ОСОБА_4, 18.01.2011р.н. Батько цих дітей рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2016р. позбавлений батьківських прав, внаслідок чого розпорядженням Шевченківської районної адміністрації ЛМР № 226 від 16.05.2016р. ОСОБА_4 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а 23.05.2016р. над малолітньою ОСОБА_4 встановлено опіку та призначено опікуна ОСОБА_3 Останній, звернувшись в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за законом після смерті матері отримав відповідь про можливість видачі такого свідоцтва лише щодо 1/2 частки згаданої вище квартири, яка належала безпосередньо спадкодавцю ОСОБА_7 Щодо іншої 1/2 частки квартири, яка належала матері спадкодавця ОСОБА_9, нотаріус розяснив про можливість вирішення даного питання в судовому порядку, з приводу чого подав даний позов.

Крім того, позивач ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернулась до суду з аналогічним позовом про визнання за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_7 право власності на ? частину від ? квартири, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 1ц/14, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 088640 від 09.11.2004 року та на підставі свідоцтва паро право власності на квартиру № ЛО7531 від 29.11.1996 року.

Підстави даного позову аналогічні тим, які наведені в позовній заяві ОСОБА_3, оскільки малолітня ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_6 є рідними братом та сестрою, та відповідно, спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_7 Згідно рішення ВК ЛМР № 419 від 03.06.2016р., неповнолітній ОСОБА_6, як дитина, позбавлена батьківського піклування, влаштований у дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_5

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31.10.2017р. позови ОСОБА_3, який подано в інтересах малолітньої ОСОБА_6 та ОСОБА_5, який подано в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 обєднано в одне провадження.

Представник відповідача ОСОБА_12, повноваження якої підтверджуються довіреністю 17.01.2017р. подала до суду заяву від 27.11.2017р. про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_1, повноваження якої підтверджуються дорученням для надання безоплатної правової допомоги від 10.03.2017р. № 155/1, 154/1 (а.с.4, 49) та довіреностями від 10.03.2017р. (а.с.5, 50) позовні вимоги підтримала. Дала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позови задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2, повноваження якого підтверджуються належною довіреністю від 19.01.2018р., в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив і одночасно, не заперечив проти заяви попереднього представника про визнання позовних вимог. Не заперечуючи право дітей на спадщину, вважає, що захист цих прав повинен відбуватись в спосіб визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, належним чином засвідчені копії матеріалів спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_7 № 334/2016 та ОСОБА_9 № 254/2014, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру № ЛО7531 від 29.11.1996р. (а.с.12)АДРЕСА_1 на вул. Пекарській, 1ц у м. Львові на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2004р. (а.с.54), спадкоємцями майна ОСОБА_8, який помер 29.09.2003р. є його дружина ОСОБА_9 та донька ОСОБА_7, яким така спадщина належить в рівних частках. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 1/3 частки квартири № 14 в будинку № 1ц на вул. Пекарській у м. Львові.

Відповідно до копій витягів про реєстрацію права власності (а.с.11, а.с.19зв. спадкової справи № 334/2016) ОСОБА_9 та ОСОБА_7 30.11.2004р. зареєстрували право власності на підставі такого свідоцтво по 1/6 частці кожна.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.96зв.), ОСОБА_9 померла 26.10.2012р. При цьому, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 254/2014, заведеної після її смерті (а.с.95-104), єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_9 є ОСОБА_7, яка 19.08.2014р. подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.96) та крім цього повідомила про намір звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2012р., копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.53), шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 розірвано. Від даного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей ОСОБА_4 18.01.2011р.н. та ОСОБА_6, 07.10.2003р., в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження (а.с.6, 51)

ОСОБА_7, згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.22) померла 31.01.2016р.

Оскільки батько цих дітей рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2016р. позбавлений батьківських прав (справа № 466/1965/16-ц), розпорядженням Шевченківської районної адміністрації ЛМР № 226 від 16.05.2016р. (а.с.23) ОСОБА_6 та ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації ЛМР № 243 від 23.05.2016р. (а.с.24), над малолітньою ОСОБА_4 встановлено опіку. Опікуном призначено ОСОБА_3 Крім того, рішенням ВК ЛМР № 419 від 03.06.2016р. (а.с.69), неповнолітній ОСОБА_6, як дитина, позбавлена батьківського піклування, влаштований у дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_5, яка також є його законним представником.

Після звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як законних представників до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори щодо прийняття дітьми спадщини після смерті їхньої матері ОСОБА_13, нотаріус надав відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в частині 1/2 частки, яка належала спадкодавцю ОСОБА_9, оскільки її спадкоємиця ОСОБА_7 пропустила строк для прийняття спадщини, а інформація про встановлення додаткового строку до нотаріальної контори не подавалась (а.с.8).

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Системно-правовий аналіз положень ч. 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1276 ЦК України дає підстави для висновку, що право спадкоємців на прийняття спадщини, яке отримано такими спадкоємцями в порядку спадкової трансмісії не обмежується шестимісячним строком звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки спадщина, яку мав право прийняти спадкодавець і який не встиг цього зробити належить йому з часу відкриття спадщини.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до розяснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права в цивільному законодавстві це спосіб захисту, який застосовується у випадку спору між субєктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами і відповідно наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обовязку. Однак, слід зазначити, що в силу ст. ст. 8, 55, 124 Конституції України, цей спосіб захисту може застосовуватись не тільки за наявності спору, але й при невизначеності правового стану майна. Такий спосіб захисту здійснюється на підставі предявлення позову про визнання права власності, який може поєднувати не тільки правову вимогу визначення наявності чи відсутності правовідносин, а ще й вимогу про наявність чи відсутність цивільних прав та обовязків щодо майна.

Оскільки в справі яка розглядається у звязку з не оформленням спадщини спадкодавцем ОСОБА_7 її діти як спадкоємці не будучи позбавленими права на спадщину позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд знаходить позовні вимоги підставними, та з метою захисту цих прав, ухвалює рішення про задоволення позовів в повному обсязі.

При цьому, мотиви заперечення представника відповідача про невірно обраний спосіб захисту суд відкидає.

Зокрема, як розяснив Пленум ВСУ в п. 24 згаданої вище Постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи, що ОСОБА_7 померла не подавши позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, встановити поважність причини пропуску нею строку для прийняття спадщини є неможливо, а оскільки права дітей на спадщину не оспорюються, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні, єдиноможливом способом захисту цих прав є визнання права власності.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 1216, 1218, 1220, 1231, 1258, 1261, 1268, 1276, 1296, 1297 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позови задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_7 право власності на ? частину від ? квартири, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 1ц/14, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 088640 від 09.11.2004 року та на підставі свідоцтва паро право власності на квартиру № ЛО7531 від 29.11.1996 року.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_7 право власності на ? частину від ? квартири, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 1ц/14, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 088640 від 09.11.2004 року та на підставі свідоцтва паро право власності на квартиру № ЛО7531 від 29.11.1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27.04.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.