Справа № 526/2550/17
Провадження № 2/526/1142/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року м. Гадяч

Суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Горошко А.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Позивачем у даній справі є ОСОБА_1, яка є суддею Гадяцького районного суду Полтавської області та колегою судді Горошка А.М.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.12.2017 року було винесено ухвалу про направлення даної справи до Апеляційного суду Полтавської області для визначення підсудності, проте листом № 03-34/19/2017 від 21.12.2017 року Апеляційний суд Полтавської області повернув вищевказану справу для виконання вимог ч. 4 ст. 31 ЦПК України.

03.01.2018 року суддею Гадяцького районного суду Полтавської області Горошком А.М., який згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2017 року є головуючим у даній справі, з метою уникнення сумнівів щодо упередженості та обєктивності стосовно нього як судді при розгляді справи, було заявлено про самовідвід з підстав, що позивач ОСОБА_1 є суддею цього суду та його колегою.

У відповідності з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_4 проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) зазначив, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду,а тому будь який суддя,стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості,повинен брати самовідвід або бути відведеним (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86; рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України).

Відповідно п. 11 ч. 1 розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України в редакції, яка чинна від 15.12.2017 року (надалі ЦПК України), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У ч. 4 ст. 31 ЦПК України значиться, що передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Частинами 1, 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2, 8, 9 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно ч. 1 ст. 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Розглянувши заяву про самовідвід судді, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є суддею Гадяцького районного суду Полтавської області та колегою судді Горошка А.М.,що є обставиною, яка може викликати сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, тому дана заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36-41, 258-261 ЦПК України, ст.ст. 23, 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя, -

ухвалив:

Заяву про самовідвід судді Горошка Анатолія Миколайовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання (цивільна справа №526/2502/16-ц, провадження № 2/526/1274/2016) задовольнити.

Повернути дану справу до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу іншому судді, визначеному відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. М. Горошко