Справа № 460/1302/17 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/783/6872/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Яворівської районної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні, вільного спілкування з дитиною,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Яворівської районної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні, вільного спілкування з дитиною, уточнивши вимоги якого просив зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити його участь у вихованні дитини та встановити порядок побачень та спільного проведення часу з ночівлею: перша, третя субота місяця з 10.00 год. до 18.00 год. наступного дня (неділя). Щовівторка та щочетверга з 16.00 год. до 20.00 год. У святкові та неробочі дні протягом року з 10.00 год. до 20.00 год., а саме 8 березня, 2 травня, 9 травня, 24 серпня, 16 жовтня, 13 грудня за місцем проживання батька або у іншому місці за вибором батька; встановити можливість сумісно з дитиною, без присутності матері, спільного відпочинку: два тижні у літній період, один тиждень у зимовий період, чотири дні весною та чотири дні восени, поза межами місця проживання дитини за вибором батька з повідомленням матері за десять днів до дати початку такого відпочинку; зобов'язати відповідача повідомляти його про термін від'їзду та місце перебування дитини за межами її місця проживання шляхом письмового повідомлення (особисто вручивши повідомлення або надіславши рекомендованим листом) не пізніше як за десять днів перед від'їздом.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07.03.2014 р. шлюб між ними розірвано, після розлучення проживають окремо. Син проживає з матір'ю, яка є відповідачем у справі, хоча зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. З початку 2017 року відповідач повністю ізолювала від нього сина ОСОБА_4, не впускає позивача до свого житла, не випускає дитину з ним на вулицю, не відповідає на телефонні дзвінки, котрі він здійснює для того, щоб домовитися про можливість спілкування з дитиною. Колишня дружина - відповідач ОСОБА_2 разом з своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_6 чинять йому перешкоди у виконанні батьківського обов'язку. 25.01.2017 він звернувся до Органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації з проханням визначення порядку побачень та проведення спільного часу з малолітнім сином, 22.02.2017 головою Яворівської районної державної адміністрації було підписано Розпорядження № 109/02-06 « Про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною ОСОБА_3», однак дане розпорядження відповідач відмовилася виконувати та продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Враховуючи, що з відповідачем не вдалося досягти мирного вирішення спору, вимушений звернутися з відповідним позовом до суду.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у його зустрічах та участі у вихованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 за наступним графіком: перша, третя субота місяця з 10.00 год. до 18.00 год. наступного дня (неділя). Щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год. У святкові та неробочі дні протягом року з 10.00 год. до 20.00 год., а саме 2 травня, 9 травня, 24 серпня, 16 жовтня. Надано дозвіл на наступний порядок спільного відпочинку позивача з сином, за попереднім погодженням з матір'ю: два тижні у літній період, один тиждень у зимовий період, три дні весною та три дні осінню.

Стягнуто із ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн. в користь позивача ОСОБА_3, понесені останнім при поданні позову до суду.

В решті вимог позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим ухваленим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом не враховано жодного із її доводів позовної заяви, не взято до уваги письмових пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з тих підстав, що нею не заявлялось клопотання про допит таких свідків. Крім того, зазначає, що позивач безвідповідально ставиться до життя здоров`я їхнього малолітнього сина, вчить сина неповаги до старших, подає поганий приклад. Також суд першої інстанції не взяв до уваги те, що іноді дитина категорично не бажала йти гуляти з батьком, про це свідчить не тільки її пояснення, а і характеристика із ДНЗ №5, який відвідує їхній син, зазначає і також те, що у матеріалах справи відсутні будь які докази, що вона чинить перешкоди позивачу в спілкуванні з дитиною. Також зазначає, що позивачем не виконувався попередній висновок комісії з питань захисту прав дитини Яворівської райдержадміністрації від 11.06.2013 року №96, а саме він бравши дитину на прогулку відвозив її до м. Яворова з ночівлею, хоча за вищезгаданим висновком комісії він повинен був повернути дитину того ж дня до 20 год., окрім того жодним чином позивач її про такі дії не повідомив. Крім того звертає увагу суду на те, що заборгованість за аліментами позивач почав сплачувати лише у 2017 році, відтак жодної фінансової допомоги у справах садочку він не приймає. Враховуючи наведене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким встановити ОСОБА_3 порядок побачень з сином ОСОБА_4 по вівторках з 17:00 год. до 19:00 год. та у вихідні дні:1-у,3-ю суботу та 2-гу, 4-ту неділю місяця з 17:00 год. до 19:00 год. Заборонити ОСОБА_3 відвідувати та забирати дитину з ДНЗ та ЗОШ, де перебуває чи буде навчатись їхній син ОСОБА_4, дану заборону поширити до досягнення їхнім сином повноліття. Заборонити ОСОБА_3 підходити до дверей її квартири, очікувати сина ОСОБА_4 у вказані дні та години біля дверей підїзду. Вирішити питання судових витрат.

В судове засідання позивач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с.114), не з'явився, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.1 ст.223, розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своєї дитини, батько та син мають право на безперешкодне спілкування між собою. У зв'язку з перешкодами у вихованні та спілкуванні з дитиною, які чинить ОСОБА_2 способи участі батька у вихованні сина ОСОБА_4, місце та час їхнього спілкування підлягають визначенню судом відповідно до висновку органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010 року, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07.03.2014 року розірвано (а.с.15). Від даного шлюбу у них народився - син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.14). На даний час ОСОБА_4 проживає із відповідачкою, зазначена обставина сторонами не оспорюється.

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 04.04.2017 ОСББ «Турянського-6», ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, до складу його сім'ї входить його син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за цією ж адресою (а.с.19).

Відповідно до характеристики, виданої 05.04.2017 Яворівською міською радою Львівської області, скарг на ОСОБА_3 не надходило (а.с.20).

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 05.04.2017, встановлено, що ОСОБА_3 проживає у приватизованій квартирі загальною площею 42,3 кв.м., у квартирі наявні усі комунальні послуги, умови проживання задовільні (а.с.21).

Згідно довідки виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району від 10.05.2017, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.48).

Відповідно до розрахунку по сплаті аліментів боржником ОСОБА_3, у 2015-2016 роках мала місце заборгованість по сплаті аліментів, однак станом на червень 2017 заборгованість відсутня (а.с.46).

Із матеріалів справи вбачається, що Розпорядженням органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації № 109/02-06 від 22.02.2017 р. «Про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною ОСОБА_3», визначено час зустрічей позивача із сином за наступним графіком: перша, третя субота місяця з 10.00 год. до 18.00 год. наступного дня (неділя). Щовівторка та щочетверга з 16.00 год. до 20.00 год. У святкові та неробочі дні 2017 року з 10.00 год. до 20.00 год., а саме 8 березня, 2 травня, 9 травня, 24 серпня, 16 жовтня. Надано дозвіл на наступний порядок спільного відпочинку позивача з сином, за попереднім погодженням з матір'ю: два тижні у літній період, один тиждень у зимовий період, три дні весною та три дні осінню (а.с.17).

Висновком Яворівської районної державної адміністрації № 1961/19 від 10.05.2017 про способи участі ОСОБА_3 у вихованні його малолітньої дитини -ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, як органом опіки та піклування, встановлено наступний порядок побачень та спільного проведення часу: перша, третя субота місяця з 10.00 год. до 18.00 год. наступного дня (неділя). Щовівторка та щочетверга з 16.00 год. до 20.00 год. У святкові та неробочі дні 2017 року з 10.00 год. до 20.00 год., а саме 8 березня, 2 травня, 9 травня, 24 серпня, 16 жовтня. Надано дозвіл на наступний порядок спільного відпочинку позивача з сином, за попереднім погодженням з матір'ю: два тижні у літній період, один тиждень у зимовий період, три дні весною та три дні осінню (а.с.28).

Відповідно до листа Яворівської районної державної адміністрації № 1107/19 від 15.03.2017, за підсумками проведеної розмови начальником служби у справах дітей з ОСОБА_2, остання відмовилася виконувати розпорядження Яворівської районної державної адміністрації № 109/02-06 від 22.02.2017 р., оскільки вважає, що батько не відповідально ставився до виконання батьківських обов'язків, порушував усні домовленості між ними та не приймав матеріальної участі у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 Сімейного кодексу України передбачає право матері, батька та дитини на безперервне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для виконання (ст.158 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року.

Конвенція про права дитини від 2 листопада 1989 року, виходячи з рівності прав матері і батька, у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. І саме в цій статті проголошено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Конвенція про права дитини від 2 листопада 1989 року, виходячи з рівності прав матері і батька, у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. І саме в цій статті проголошено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 Конвенції ООН "Про права дитини" встановлено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Статтями 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Визначивши спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні ОСОБА_4, суд першої інстанції вірно врахував інтереси дитини, її вік, особливості розвитку, відвідування нею дошкільного дитячого закладу, відсутність у дитини захворювань, які б потребували постійного медичного чи стороннього догляду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Інші, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку при визначенні способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, слід враховувати вік дитини, прихильність дитини до батька та матері, ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, ведення ними здорового способу життя та відсутність шкідливих звичок.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

рішення Яворівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23.03.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета