Справа № 161/7705/18
Провадження № 2-о/161/153/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі: головуючого-судді Гриня О.М.,

при секретарі Пилипюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Підстава права власності свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_4 та свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3. Дані свідоцтва про право на спадщину були видані російською мовою і спадкоємцем в них вказаний «ОСОБА_5». 11 лютого 1999 року заявником отримано паспорт громадянина України, де його прізвище вказано як «ОСОБА_1». До цього часу заявник мав радянський паспорт, де його прізвище, імя, по-батькові було вказано на російській мові як «ОСОБА_5». Саме при перекладі прізвища заявника з російської мови на українську виникли розбіжності в написанні прізвища в правовстановлюючих документах на житловий будинок. Заявник бажає виділити в натурі майно, яке перебуває у спільній частковій власності, а саме: 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, однак через розбіжності в правовстановлюючих документах позбавлений такої можливості.

З огляду на наведене та на підставі ст. 315 ЦПК України, просить встановити факт належності ОСОБА_1 наступних правовстановлюючих документів: свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_4 та свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала.

Заінтересована особа ОСОБА_2 судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 11 лютого 1999 року, прізвище заявника українською мовою є - «ОСОБА_1», російською мовою «ОСОБА_5» (а.с.3).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії ЯД НОМЕР_2, виданого 19 листопада 1951 року заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вказане свідоцтво складено російською мовою і прізвище заявника значиться як «ОСОБА_5» (а.с.5).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_4 та копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3, які також складені російською мовою, «ОСОБА_5» отримав у спадок 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6,7).

З копії будинкової книги для прописки громадян в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що власником 1/2 частини даного домоволодіння значиться ОСОБА_4 з 09 вересня 1989 року (а.с.9-10).

Разом з тим, з копії державного акту за земельну ділянку, площею 0,0592 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, вбачається, що власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_1 (а.с.14).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України,. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 5 ч .2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності йому правовстановлюючих документів - свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки на час їх складення та видачі діловодство велося російською мовою і його прізвище зазначено як «ОСОБА_5», а розбіжності в правовстановлюючих документах виникли після отримання заявником паспорта громадянина України, де його прізвище, після перекладу на українську мову, записано як «ОСОБА_1».

Встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику необхідно для реалізації прав власника нерухомого майна.

Таким чином, оцінюючи всі докази по справі суд вважає, що вимоги заявника знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і підлягають задоволенню.

Керуючись: ст.ст. 265, 268, 315-316, 318-319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_4 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 липня 2018 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області