Ухвала

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 288/1350/16

провадження № 61-36696ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, за участю третьої особи - Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доГоловного управління Держгеокадастру в Житомирській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано укладеною між Головним управлянням Держгеокадастру в Житомирській області та ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі від 28 вересня 2011 року № 222, зареєстрованого відділом Держкомзему у Попільнянському районі Житомирської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року за № 01450.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 826,80 грн судових витрат.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга не містить обставин, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства, а також наявність правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 21 березня 2018 року в аналогічній справі № 389/984/17.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, відсутні.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржується, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, за участю третьої особи - Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв