Справа № 148/2616/16-ц
Провадження № 22-ц/772/1346/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 рокуСправа № 148/2616/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Марчук В.С., Сопруна В.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріа-лами без повідомлення учасників цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про

стягнення витрат з повернення боргу, витрат на поховання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, її представника адвоката ОСОБА_5 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Тульчин Вінницької області за го-ловування судді Саламахи О.В.,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулася у Тульчинський районний суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення витрат з повернення боргу спадкодавця, витрат на поховання ( т. 1, а. с. 2-4 ). Позов мотивований тим, що 04 лис-топада 2014 року померла ОСОБА_6, яка за життя мешкала у АДРЕСА_1. Рішенням Цюрупинського районного суду м. Херсон від 07 квітня 2015 року була задоволена заява ОСОБА_3 та встановлений факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_6 На підставі цього рішення суду позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру ОСОБА_6 Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року рішення суду, на під-ставі якого ОСОБА_3 успадкувала майно ОСОБА_6, скасоване, вимога про вста-новлення факту проживання однією сімєю залишена без розгляду. Рішенням Суво-ровського районного суду м. Херсон від 15 березня 2016 року у цивільній справі № 668/11926/15-ц задоволений позов ОСОБА_4 та наданий їй додатковий строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, визнане недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане позивачці у нотаріальному порядку. Це судове рі-шення набрало законної сили після його перегляду на предмет законності й обгрунто-ваності в апеляційному порядку.

Після смерті ОСОБА_6 до ОСОБА_3 як її спадкоємиці звернувся кредитор померлої ОСОБА_7 з вимогою про повернення боргу ОСОБА_6 в сумі 1800,00 до-ларів США, що відповідно до курсу НБУ ( з урахуванням збільшених позовних ви-мог ) становило 48151,80 гривню. Повернення боргу відбулося добровільно, про що кредитором складена відповідна розписка. На підставі статті 1282 ЦК України ці кош-ти позивачка просила суд на свою користь стягнути з відповідачки, яка є спадкоєми-цею ОСОБА_6

Крім цього, позивачка здійснила поховання ОСОБА_6, на що витратила загалом 7932,99 гривні, які також просила суд стягнути на свою користь з відповідачки, оскільки остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, оформивши 28 листопада 2016 року право власності на належне їй нерухоме майно в м. Херсоні, що доводиться відповідним записом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року позов задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на поховання ОСОБА_6 у сумі 7932,99 гривень. У задоволенні решти по-зовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 81,21 гривні.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням в частині стяг-нення на користь ОСОБА_3 витрат в сумі 59,24 гривень за зберігання тіла, 2125,00 гривень з оплати труни та хреста, відповідачка ОСОБА_4, її представник адвокат ОСОБА_5 оскаржують його в апеляційному порядку, просять дане рі-шення скасувати в оскаржуваній частині, в іншій частині рішення залишити без змін. Скаржниці посилаються на неналежне дослідження судом використаних при ухвален-ні судового рішення усіх доказів у справі; висновок суду, на їх думку, не відповідає наявним у матеріалах справи письмовим доказам, є недостовірним.

27 червня 2018 року на апеляційну скаргу надійшов відзив представника ОСОБА_8 ОСОБА_9, яка вказуючи на норми статті 81 ЦПК України щодо до-ведення кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, підкреслює нас-тупне. Заперечуючи проти того, що тіло сестри знаходилося на зберіганні у відповід-ному закладі, що померла була похована в труні і на її могилі встановлений хрест, скаржниця та її представник мала б надати суду належні докази протилежного. Од-нак, за твердженням ОСОБА_9, в матеріалах справи є достатньо доказів, нада-них позивачкою, що спростовують позицію скаржниць; доводи апеляційної скарги носять характер формальних міркувань, тому скарга задоволенню не підлягає, а рі-шення суду не підлягає зміні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеля-ційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуаль-ного права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясова-них обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, воно є законним, обєктивним і справедливим.

Судом встановлено, що 04 листопада 2014 року у м. Гола Пристань Херсонської області померла ОСОБА_6 Належну їй на праві власності квартиру № 62 по вул Чер-вонофлотській, № 124 в м. Херсон успадкувала ОСОБА_4, що засвідчується витя-гом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 09 грудня 2016 року за № 75360203. Згідно представлених акту виконаних робіт від 20 квітня 2015 року № 17 та квитанції № 003436, договору-замовлення від 06 листопада 2014 року, квитанцій від 05 листопада 2014 року № 003164, від 06 листопада 2014 року № 10197680 позивачка здійснила поховання ОСОБА_6, витративши на це власні кошти у сумах відповідно 5191,00 гривні на виготовлення і встановлення памятника, 557,74 гривень на орга-нізацію і проведення поховання, 2125,00 гривень на оплату вартості труни і хреста, 59,24 гривень за зберігання тіла небіжчиці.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 202, 203, 207, 208, 1046, 1047, 1218, 1232, 1281, 1282 ЦК України, статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», враховуючи розяс-нення, викладені у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», дійшов висновку, що докази про розмір понесених ОСОБА_3 витрат на похова-ння ОСОБА_6 слід визнати належними, допустимими, достовірними та достатніми для стягнення на її користь з відповідачки вказаних витрат у загальній сумі 7932,99 гри-вень. Стосовно відшкодування повернених кредитору в якості позики 1800,00 доларів США, що в еквіваленті на той час складало 43200,00 гривень, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в цій частині вимог з огляду на наступне.

Згідно норм цивільного законодавства, що регулює правовідносини у сфері до-говірних, позикових стосунків, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неопо-датковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору по-зики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший доку-мент, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення правочину, але й факту передачі позичальнику певної гро-шової суми.

Позивачка, заявивши вимогу про стягнення на свою користь із спадкоємиці по-мерлої ОСОБА_6 - відповідачки у справі ОСОБА_4 48151,80 гривені повернутої ОСОБА_7 суми позики, не представила суду боргову розписку позичальниці, яка підтверджувала б існування між нею та кредитором боргових зобовязань. Через вка-зане суд позбавлений можливості пересвідчитися у дійсності факту отримання ОСОБА_6 грошових коштів у борг від ОСОБА_7, як наслідок суд визнав дану вимогу ОСОБА_10 недоведеною.

Позивачка ОСОБА_3, її представник ОСОБА_9 судове рішення в час-тині відмовлених до задоволення позовних вимог не оскаржили.

Оскаржуючи судове рішення від 12 квітня 2018 року у частині стягнення 59,24 гривень та 2125,00 гривень, понесених ОСОБА_3 на оплату зберігання тіла по-кійної ОСОБА_6, придбання труни та хреста, скаржниці посилаються на відсутність у квитанціях щодо сплати цих коштів прізвища позивачки або померлої, у звязку з чим відсутня доведеність сплати цих коштів саме позивачкою на поховання саме ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги не можна визнати такими, що заслуговують на увагу, вони не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування судового рі-шення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Ці доводи об-єктивно є переоцінкою доказів у справі, свідчать про незгоду з висновком суду пер-шої інстанції щодо їх прийняття та покладення в обгрунтування судового рішення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують ви-моги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирі-шення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків ( стаття 76 ЦПК України ). Відповідно до статей 77-80 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй су-купності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин спрви, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встанов-лення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно рішення Євопейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти Украї-ни» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або по-дібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Апеляційний суд на своє глибоке внутрішнє переконання визнає доводи скарж-ниць щодо їхніх сумнівів в оплаті позивачкою послуги зі зберігання тіла померлої ОСОБА_6 у сумі 59,24 гривень, на придбання труни та хреста у розмірі 2125,00 гри-вень такими, що суперечать розумній лозіці, є недоречними. Підхід скаржниць до си-туації, що має місце, не можна визнати ані обєктивним, ані справедливим.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 прийнятий до уваги апе-ляційним судом як обгрунтований, влучний, обєктивний.

Враховуючи дату смерті ОСОБА_6, якою є 04 листопада 2014 року, та дату її похо-вання 06 листопада цього ж року, безумовно є правильним та достовірним факт необ-хідності зберігання тіла померлої протягом двох діб. Жодних сумнівів не викликає не-обхідність придбання труни для небіжчиці, хреста, який є невідємним атрибутом, зо-крема, похоронного обряду. Розмір цих витрат доведений в установленому порядку та не викликає жодних сумнівів. Протилежного скаржниці доказово в установленому порядку не довели, на чому наголошує представник ОСОБА_9

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та переві-ряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та ви-мог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та про-цесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, її представника адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касацій-ному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_11 ОСОБА_2

Судді: Підпис В.С. Марчук

ОСОБА_12 Сопрун

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко