Справа № 449/1155/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2018 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судових засідань: Кісіль С.З.

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки і піклування Пермишлянської РДА про визначення місяця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_2 в АДРЕСА_1

В обґрунтування позову покликається на те, що 28.09.2016 року рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач з дітьми покинула господарство в с. Дусанів і переїхала проживати в АДРЕСА_2 де й зараз проживає з їхнім старшим сином - ОСОБА_5. Зазначив, що ОСОБА_5 створила нову сім'ю та народила дитину. Звертає увагу суду на те, що він як батько дуже любить своїх дітей, хоче спілкуватися із ними, сплачує на їх утримання аліменти. Покликається на те, що в червні 2017 року відповідач привезла до нього їхню доньку на канікули. У вересні, на початку навчального року ОСОБА_5 не забрала доньки і вона залишилась проживати разом із ним, навчається у школі в с. Дусанів. Звертає увагу суду на те, що піклується про дитину, займається її вихованням, хоче проживати разом із ним.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Доповнив, що за весь час його колишня дружина двічі приїжджала провідувати доньку і не виявляє бажання займатися її вихованням.

Представник третьої особи - позов підтримала, просила такий задовольнити. Пояснила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутні сторони та їхня малолітня донька, яка виявила бажання проживати разом із своїм батьком.

Відповідач - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, про що свідчать повідомлення про вручення її судових повісток (а.с. 17,21)

Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності відповідача на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.04.2007р. ( а.с.9).

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 28.09.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей (а.с.11).

Згідно довідки Дусанівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 12.10.2017р. №318 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, учениця 5-го класу Дусанівської ЗОШ, яка з початку літа по сьогоднішній день фактично проживає разом із батьком та дідусем. По місцю проживання ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони (а.с.10).

Згідно Рішення №52 комісії з питань захисту прав дитини від 13.09.2017 року вирішено визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, 14 квітня 2007 року за місцем проживання батька - ОСОБА_8, а саме в АДРЕСА_1 На засідання комісії малолітня ОСОБА_6 виявила бажання проживати разом з батьком - ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган.

З рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13.09.2017 року вбачається, що на засідання комісії малолітня ОСОБА_6 виявила бажання проживати разом з батьком - ОСОБА_2 в АДРЕСА_1

Враховуючи вищезазначене, інтереси дитини, її прихильність до батька, який її виховує та утримує, та їх спільне проживання за адресою: АДРЕСА_1, позицію представника органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з батьком, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки і піклування Пермишлянської РДА про визначення місця проживання малолітньої доньки слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позовом ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_5, що проживає АДРЕСА_1 третя особа: орган опіки і піклування Пермишлянської РДА про визначення місяця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Я. Гуняк