Справа № 266/2717/16-ц
Провадженя№ 2/266/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г. за участю секретаря Циганкової М.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, третя особа - Служба в справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач звернулась до суду із позовною завою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення порядку у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 11.01.2016 року позивач уточнив свої позовні вимоги до ОСОБА_3

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 21.09.2002 року він уклав шлюб із ОСОБА_3, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 01.03.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, дитина мешкає з відповідачем та знаходиться на спільному утриманні. З 2014 року відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, позбавляючи ОСОБА_1 можливості здійснювати свої батьківські права, приймати участь у вихованні дитини. Просив суд усунути перешкоди в спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5, визначивши наступні способи участі в вихованні та спілкуванні з дитиною в відсутності відповідача ОСОБА_3 щочетверга з 15 годин до 18 годин, щосуботи з 15 годин до 12 годин наступного дня (неділі) - в день народження ОСОБА_5, тобто 02 квітня з 15 годин до 19 годин, - в день народження ОСОБА_1, 13 лютого з 15 годин до 19 годин, - в день святкування Пасхи з 09 годин до 13 годин, - в день святкування Різдва з 09 годин до 13 годин, - в день святкування Нового року, тобто 01 січня, з 14 годин до 19 годин -кожен рік, в період відпустки, протягом 12 днів, для проведення спільного відпочинку на території України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною. Донька скаржиться на жорстке спілкування та просить допомоги. З дитиною бачились 2 - 3 рази на тиждень в школі, коли мав можливість. Мешкає один, відповідачка мешкає з іншим чоловіком. Дитина просила не спілкуватись із нею публічно, оскільки ОСОБА_3 може дізнатись про це. Вчинення перешкод в спілкуванні пояснює тим, що він негативно впливає на дитину, з чим він не згоден. Мирним шляхом врегулювати конфлікт не вийшло. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими та просила суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, ОСОБА_4, в судовому засіданні вирішення справи по суті залишила на розсуд суду, але вважала за доцільне встановити способи участі позивача у вихованні доньки, зазначені в висновку Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

21 вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 01 березня 2013 року (а. с. 6-7)

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8)

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_5 мешкає разом з відповідачем ОСОБА_3 та знаходиться на спільному утриманні, позивачем сплачуються аліменти на утримання дитини (а. с. 9, 11-34)

Факт мешкання дитини разом з відповідачем ОСОБА_3 сторонами по справі визнано та не заперечується.

В зв'язку із наявністю між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розбіжності в погляді на спілкування з дитиною, розв'язанням яких стало звернення до Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, з висновку якого визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5: систематичні побачення щотижня в четвер з 14 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та у вихідний день за домовленістю з ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 з можливістю ночівлі малолітньої у разі згоди дитини (а. с. 86)

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 03.08.2016 року вбачається, що для тимчасового знаходження дитини наявні всі необхідні умови (а. с. 84)

Матеріалами справи підтверджено факт активної участі відповідача ОСОБА_3 у вихованні та розвитку дитини, однак суд також вбачає, що батько не ухиляється від виконання своїх обов'язків (а. с. 49 - 53, 58, 60)

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 працевлаштовані, за місцем роботи мають позитивні характеристики (а. с. 54, 63)

Судом встановлено, що висновок Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради сторонами не виконується, відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні позивача з дитиною, тому він змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Ч. 1 ст. 4 ЦК України встановлено Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини

Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Тобто, право батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Частиною 2 ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати його нормальному розвитку.

Суд переконаний, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини.

Сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини.

Судом встановлено, що батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, однак відповідач чинить перешкоди, що підтверджується, зокрема наступним.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства та задовольняючи позовні вимоги частково, виходить насамперед з інтересів самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч зі своєю донькою, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, встановлює спосіб спілкування батька з його донькою шляхом систематичних побачень.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у участі у вихованні дитини без поважних причин.

Суд погоджується із встановленим у висновку Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради способом участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5: систематичні побачення щотижня в четвер з 14 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та у вихідний день за домовленістю з ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 з можливістю ночівлі малолітньої у разі згоди дитини, вважає його найбільш прийнятним для реалізації прав батьками та таким, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Суд не приймає до уваги визначений в уточненій позовній заяві спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки він регулює його без огляду на зміну життєвих обставин, зростання дитини та є намаганням захистити свої права в майбутньому, що не передбачено діючим законодавством.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування сплаченого судового збору підлягає стягненню 275 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5: систематичні побачення щотижня в четвер з 14 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та у вихідний день за домовленістю з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) за місцем проживання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з можливістю ночівлі малолітньої у разі згоди дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) відшкодування судових витрат по сплаті судового збору в сумі 275 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.