Єдиний унікальний номер 741/783/18
Провадження № 2/741/457/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 30 листопада 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені від суми несплачених аліментів,

встановив:

30 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 5 грудня 2013 року Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочок ОСОБА_3, 14 липня 2010 року, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., починаючи стягнення аліментів з 2 жовтня 2013 року і продовжуючи до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів за період з жовтня 2013 року по травень 2018 року становить 14 985,10 грн. Станом на день звернення до суду з цим позовом розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів становить 23 390 грн.30 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 5 грудня 2013 року Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочок ОСОБА_3, 14 липня 2010 року, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., починаючи стягнення аліментів з 2 жовтня 2013 року і продовжуючи до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів за період з жовтня 2013 року по травень 2018 року становить 14 985,10 грн. Станом на день звернення до суду з цим позовом розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів становить 23 390 грн.

ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів у розмірі 14 985,10 грн. та понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 500 грн.

У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог частин 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви.

Суд розглядає справу в загальному порядку, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У судовому засіданні встановлено, що 5 грудня 2013 року Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочок ОСОБА_3, 14 липня 2010 року, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., починаючи стягнення аліментів з 2 жовтня 2013 року і продовжуючи до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та копією відповідного рішення (а.с. 28).

Зазначене рішення набрало законної сили 17 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Закріплений у даній статті захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов'язана особа повинна сплачувати за рішенням суду. Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Неустойка у формі пені, вважається універсальним способом забезпечення будь-якого грошового зобов'язання, незалежно від підстави його виникнення, тому правомірно має застосовуватись і щодо аліментного зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах № 15-43/8561 від 14 травня 2018 року (а.с. 7), складеного старшим державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з жовтня 2013 року по травень 2018 року становить 14 985,10 грн.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду доказів про те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин.

З матеріалів справи вбачається, що розмір неустойки (пені) за період з жовтня 2013 року по травень 2018 року відповідно до розрахунків позивача становить 23 390 грн.

Ураховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, взявши до уваги розрахунок неустойки, наданий позивачем, урахувавши майновий стан сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано лише договір про надання правничої допомоги від 22 травня 2018 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і пунктів 1, 3 розділу І Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Мінфіну України № 13 від 21 січня 2016 року, на підтвердження факту надання послуг та отримання готівкових коштів у сфері послуг суб'єкт господарювання має видати споживачеві розрахунковий документ, форма і зміст якого відповідають цьому Положенню та залежать від виду суб'єкта господарювання. У п. 3 Положення зазначено, що у разі відсутності у документі хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, документ не прийматиметься як розрахунковий.

Позивачем не надано суду відповідного розрахункового документа, який би підтверджував понесення нею витрат на оплату правничої допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_5

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про відшкодування позивачу понесених нею витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити у звязку із відсутністю допустимих та достатніх доказів їх понесення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 81, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за період з жовтня 2013 року по травень 2018 року в сумі 14 985 (чотирнадцять тисяч девятсот вісімдесят пять) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 понесених нею витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв