21.03.2018 6/331/50/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді Антоненко М.В., за участю секретаря Андрієнко С.О., розглянувши клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя своєю ухвалою від 07 грудня 2015 року по цивільній справі № 331/6842/14-ц розглянув та задовольнив подання Державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх обовязків у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/53/15, виданого 18 листопада 2015 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя.

06 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування вжитих заходів забезпечення його тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України.

В обґрунтування поданого клопотання в судовому засіданні представник заявника надав пояснення та підтверджуючі документи щодо того, що ОСОБА_3 в Німеччині, де має сімю та є власником підприємства, потребує невідкладної лікарської допомоги.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 377-1 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року N 1618-IV, частини першої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, частина друга статті 441 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII, застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

У відповідності до статті 158 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що вирішення питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки за поданням державного виконавця (у передбачених Законом випадках приватного виконавця), та у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення.

В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_3 надав копію постанови про закінчення виконавчого провадження 49426982 від 23 грудня 2015 року, в межах якого було подано подання державного виконавця у звязку з передачею виконавчого листа до ВДВС Вільнянського РУЮ.

Крім того надано було інформацію про стан виконавчого провадження 49840522 станом на 20 березня 2018 року, відкритого 18 січня 2016 року ВДВС Вільнянського РУЮ, згідно до якої виконавчий документ повернуто стягувач у 22 червня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII.

У відповідності до відомостей Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні відкриті виконавчі провадження.

Враховуючи те, що підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є предявлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження, а на час розгляду клопотання судове рішення про стягнення не перебуває на виконанні.

Суду не надано доказів, що боржник має намір покинути територію України з метою ухилення від виконання судового рішення про стягнення боргу. Крім того, фізична особа боржник, веде господарську діяльність з іноземними контрагентами.

Проаналізувавши надані письмові докази та пояснення представника ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що останній не ухиляється від виконання судового рішення, має як родинні звязки та обовязок про піклування на території України, так і наміри та вагомі причини для відвідування країни постійного проживання.

Керуючись статтями 149, 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення по цивільній справі задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх обовязків у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/53/15, виданого 18 листопада 2015 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, застосоване ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 07 грудня 2015 року по цивільній справі № 331/6842/14-ц.

Примірник ухвали направити для негайного виконання відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду не було вручено учасники справи у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Згідно з п. 15.5 розділу XIII «;Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через суд першої інстанції.

Суддя М.В. Антоненко