Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному
14 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд встановити для неї та дітей режим окремого проживання з відповідачем.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона, як переміщена особа, у 2014 році разом з матірю та дитиною від першого шлюбу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 переїхала у місто Рівне, де знайшла роботу та зняла квартиру. Потім вона познайомилася з відповідачем, з яким 15 жовтня 2016 року уклала шлюб. Після одруження відповідач переїхав проживати до них. За час одруження відповідач неодноразово зникав на тиждень-два без будь-яких пояснень. Після народження другої дитини, дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач почав ще і зловживати алкоголем, не мав постійної роботи.
Оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише допомогу у розмірі 860 грн, що є її єдиним доходом, вона звернулась до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради за наданням соціальної допомоги, як одинокій матері за першою дитиною, як малозабезпеченій та як тимчасово переміщеній особі. У наданні соціальної допомоги їй було відмовлено у звязку з тим, що вона одружена і необхідна довідка про доходи чоловіка. Таку довідку чоловік надавати відмовився. Три місяці тому (на час подачі позову) відповідач пішов із сімї, звязку з нею не підтримує, матеріально не забезпечує, участі у вихованні дитини не приймає. Знайти відповідача вона не може, за місцем реєстрації він не проживає, його телефон не працює. Все це призвело до неможливості та небажання з її боку спільного проживання з відповідачем. Оскільки дитині 9 місяців, розірвати шлюб згідно чинного законодавства вона не може. Вказує на те, що умови для окремого проживання наявні.
Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просить суд його задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи просить провести у її відсутність. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Заперечень на позов відповідач не подав.
Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 2916 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 217. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, позивач від першого шлюбу має малолітню дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.
На теперішній час сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів і не піклуються один про одного.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.
За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Разом з тим, відповідно до вимог статті 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.
Згідно статті 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.
Відповідно до розяснень, наведених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119,120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку статті 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.
Оскільки, як встановлено судом, позивач не бажає проживати спільно з відповідачем, а саме спільне проживання вважає неможливим, суд, враховуючи викладені позивачем обставини та зміст позовних вимог, вважає необхідним та можливим встановити режим окремого проживання подружжя.
На пiдставi ст.ст.24,110,112,119,120 Сiмейного кодексу України, керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,280,281,282,284,289,352,354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Встановити для ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 режим окремого проживання з ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя: Куцоконь Ю.П.