Справа № 315/1310/17
Номер провадження № 2/315/39/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Прістенській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

07.11.2017 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 05.08.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 31.08.2017 року склала в сумі 55297,86 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 5394,58 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 43593,86 грн., заборгованість по комісії в сумі 3200 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2609,42 грн., прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 55297,86 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн.

07.11.2017 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_2 з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

10.01.2018 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому визнала позов частково в сумі заборгованості за кредитом 5394,58 грн., іншу частину вимог не визнала у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, посилаючись на правовий висновок Верховного суду України у справі №6-2462цс16 від 16.12.2016 року вважає, що моментом настання строку погашення чергового кредиту у її випадку є 25.12.2014 року.

10.01.2018 року до суду звернувся відповідач з заявою про застосування позовної давності, в якій визнала позов частково в сумі заборгованості за кредитом 5394,58 грн., іншу частину вимог не визнала у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, посилаючись на правовий висновок Верховного суду України у справі №6-2462цс16 від 16.12.2016 року вважає, що моментом настання строку погашення чергового кредиту у її випадку є 25.12.2014 року, прохала застосувати строк позовної давності і відмовити позивачу у задоволенні позову в сумі 49903,28 грн.

25.01.2018 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_3 з відповіддю на відзив відповідача, в якій посилалася на те, що відповідач отримав кредит в сумі 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності встановлений у 50 років, строк, з якого починається відлік позовної давності, відраховується з дати закінчення строку дії картки - до останнього дня 01.2015 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 31.10.2017 року до спливу строку позовної давності, а тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні, прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.

В судовому засіданні відповідач визнала позов частково в сумі заборгованості за кредитом 5394,58 грн., іншу частину вимог не визнала у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, прохала застосувати строк позовної давності і відмовити позивачу у задоволенні позову в сумі 49903,28 грн.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

05.08.2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.6), Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.8-31).

Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 05.08.2011 року позивач надає відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5400 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Відповідач отримав кредит, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві (а.с.6).

05.08.2011 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 300 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування кредитної картки.

05.08.2011 року відповідачу змінено кредитний ліміт в сумі 5400 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування кредитної картки.

Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, комісії та штрафів, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5).

Заборгованість станом на 31.08.2017 року склала в сумі 55297,86 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 5394,58 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 43593,86 грн., заборгованість по комісії в сумі 3200 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2609,42 грн.

На момент розгляду справи судом відповідач заборгованість не погасив.

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного:

Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами договору № б/н від 05.08.2011 року, та Умовами і правилами надання банківських послуг.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є договір №б/н, укладений 05.08.2011 року між сторонами.

Відповідно до кредитного договору № б/н від 05.08.2011 року позивач надає відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5400 грн. на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний згідно кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нарахованим відсоткам та комісії, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування та комісії, так як сплачував його не в повному розмірі, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та комісії.

Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, відсотків за її користування та комісії.

Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення позики, відсотків за її користування, комісії та неустойки у виді штрафів, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії та неустойки у виді штрафів.

Суд, оцінюючи відзив на позов та заяву про застосування строків позовної давності відповідача виходить з того, що останні не ґрунтуються на законі та умовах кредитного договору.

Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років.

А тому заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як рішення ухвалено на користь позивача на суму 55297,86 грн., то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України присуджує понесені ним і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн. стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 10-12, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 256, 257, 259, 526, 546, 549, 550, 610-612, 625, 629, 1048-1055 ЦК України, договором №б/н від 20.12.2013 року, п.1.1.7.31, 2.1.1.2.3, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» р/р № 3111 МФО 305299 заборгованість за договором №б/н від 05.08.2011 року станом на 31.08.2017 року в сумі 55297,86 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 5394,58 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 43593,86 грн., заборгованість по комісії в сумі 3200 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2609,42 грн., а також судовий збір в сумі 1600 грн., а всього 56897,86 грн.

Повний текст рішення буде складено 31.01.2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні, протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ярош С.О.