АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3003/16-ц 22-ц/774/33/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/3003/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» ( адалі ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» ) про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, посилаючись на те, що 11 листопада 1994 року загинув від нещасного випадку на виробництві на підприємстві відповідача її чоловік ОСОБА_3

У зв'язку зі смертю чоловіка позивачу завдано моральну шкоду пов'язану з втратою близької людини, яка постійно підтримувала її у складних життєвих ситуаціях, з часу втрати чоловіка позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, оскільки думки про смерть не залишають її до теперішнього часу. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 80 000 грн., які просить стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» на користь ОСОБА_1 80 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом застосовано до спірних правовідносин закон, що не підлягає застосуванню. На час настання смерті чоловіка позивача від нещасного випадку на виробництві чинним був ЦК УРСР в редакції 1963 року, норми якого підлягають застосуванню. Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено факту спричинення моральної шкоди та перебування позивача на утриманні на час його смерті.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 була дружиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження ( а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть серії I-КИ № 333010, виданого 14.11.1994 р. ОСОБА_3 помер 11.11.1994 р. у віці 53 років ( а.с.3)

Відповідно до Акту № 76/3 про нещасний випадок від 22.11.1994 р. (форма Н-1), який стався в газовому цеху Криворізького державного металургійного комбінату "Криворіжсталь", правонаступником якого є відповідач, загинув ОСОБА_3.

Згідно з п.п.. 10, 11.3, 15 причиною настання нещасного випадку визнано незадовільну організацію робіт, виражену у допущенні людей для виконання робіт І-І групи газонебезпеки без оформлення наряду-допуску, без наявності газорятувальника і не застосувавши отриманої газозахисної апаратури ( а.с.4-9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 440-1,456 ЦК УРСР, в редакції 1963 року і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю її чоловіка.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Враховуючи положення ст. 5 ЦК України, а також пункт 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, до спірних правовідносин, які виникли у листопаді 1994 року застосовує норми ЦК УРСР від 18.07.1963, які діяли на момент їх виникнення.

До спірних правовідносин, що виникли з підстави відповідальності за заподіяння шкоди у звязку із смертю від нещасного випадку, який стався із ОСОБА_3 у листопаді 1994 р., підлягають застосуванню ЦК УРСР від 18.07.1963 р., що діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ст.. 440 ЦК УРСР, шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. Стаття 440-1 ЦК УРСР, передбачала, що Моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно ст. 456 ЦК УРСР, у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. В разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

При цьому, ст.. 456 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, передбачає право на відшкодування шкоди певному колу осіб у разі смерті громадянина, пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.. 456 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, передбачено, що шкода відшкодовується жінкам, старшим п'ятдесяти п'яти років, і чоловікам, старшим шістдесяти років, - довічно.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я громадянина, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, на час нещасного випадку 11.11.1994 р., та правовідносин, як виникли у зв'язку з цим, діяли і були чинними "Правила відшкодування власником підприємства,установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 р..

Відповідно п. 1 вказаних Правил, власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Так, відповідно до п. 2 Правил, доказом вини власника можуть бути акт про нещасний випадок на виробництві або акт про професійне захворювання.

Згідно п. 8 вказаних Правил, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди (одержання частини втраченого заробітку) мають особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Зокрема, пп. 2 п. 8 Правил передбачено, що такими особами є жінки старші 55 років.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в частині невірного застосування вимог законодавства, такими що не доведені. Суд першої інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин та нормою законодавства, що підлягає застосуванню

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1, як дружині померлого ОСОБА_3, на момент нещасного випадку 11.11.1994 р, наслідком якого стала смерть ОСОБА_3, було 57 років.

Крім того, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про охорону праці" від 14.10.1992 р., в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, власник зобов'язаний створити в кожному структурному підрозділі і на робочому місці умови праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці.

Статтею 11 ЗУ "Про охорону праці" від 14.10.1992 р., передбачено, що власник зобов'язаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, у повному розмірі втраченого заробітку відповідно до законодавства, а також сплатити потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого) одноразову допомогу. У разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги повинен бути не менше п'ятирічного заробітку працівника на його сім'ю, крім того, не менше річного заробітку на кожного утриманця померлого, а також на його дитину, яка народилася після смерті.

Відповідно до ст.. 12 ЗУ "Про охорону праці" від 14.10.1992 р., в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» на те, що судом не доведено вини відповідача у смерті чоловіка позивача ОСОБА_3

Оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються висновками суду першої інстанції та письмовими матеріалами справи, зокрема актами про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, яким встановлена вина начальника газового цеху, старшого майстра дільниці та самого потерпілого у порушені правил безпеки ( а.с.8).

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності доказів заподіяння позивачеві моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку із смертю чоловіка позивача встановлений в судовому засіданні, позивач внаслідок втрати чоловіка переживає нервові потрясіння пов'язані з його смертю та з втратою його турботи і підтримки.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повному обсязі врахував обставини справи та звернув увагу на роз'яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, стягнув на користь позивача моральну шкоду у сумі 80000 грн.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв'язку зі смертю чоловіка від нещасного випадку, та неможливість повернути до життя найріднішу людину, а також наявність винних дій зі сторони ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» у нещасному випадку, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_2 Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 26 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: