АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 759/15639/13-ц

провадження № 22-ц/796/4146/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
суддів за участю секретаряКулікової С.В., Музичко С.Г., Потапьонок К.В.,
представника позивача ВасильєвоїІ.В.,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Васильєвої Ірини Василівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року /Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю./

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва від 29.12.2017 року у справі № 759/15639/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором до виконання. /т. 1, а.с. 64-66/

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено. /т.1, а.с. 238-240/

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про пред'явлення виконавчого документа до виконання.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Зазначила про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги обставин того, що з 02.07.2014 року АТ «Дельта Банк» втратив право вимоги до ОСОБА_8 за Кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008 року та за Іпотечним договором № 1210-Ф/ІП-1 від 04.06.2008 року, внаслідок укладення Договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант». Протягом 2016-2018 рр. АТ «Дельта Банк» вчиняє дії по поверненню права вимоги до ОСОБА_8 за Кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008 року та оригіналів документів. Водночас, станом на дату розгляду заяви про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання у провадженні Київського апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_8 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.01.2018 року у справі № 910/12760/16, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду м. Києва від 31.10.2016 року про визнання нікчемного правочину недійсним. Крім того, триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001060 щодо колишніх посадових осіб АТ «Дельта Банк», якими підписано нікчемний Договір про відступлення права вимоги та Договір про розірвання предмета іпотеки. За таких обставин, відсутність у Банку можливості звернутися до суду із заявою про поновлення строку на поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання відповідає обставинам справи, як завершальної стадії судового провадження, та хронології подій. Зауважив, що стягнуті з відповідача кошти, у разі задоволення заяви, будуть спрямовані Фондом на задоволення вимог кредиторів.

ОСОБА_8 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, просила залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначила, що суд першої інстанції прийшов до мотивованого висновку щодо того, що позивач у період з 28.09.2015 року по 22.01.2018 року, тобто протягом майже двох з половиною років з дати задокументованого виявлення та віднесення до нікчемних правочинів Договору відступлення права вимоги від 02.07.2014 року, не здійснював дій з отримання виконавчого листа та поновлення строку для його подання до виконання, що, в свою чергу, спростовує посилання апелянта на поважність причин пропуску зазначеного строку. Водночас, АТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі не наводить нових доводів щодо поважності причин пропуску строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, а посилається на ряд обставин, що взагалі не стосуються розгляду заяви. Також зауважила, що посилання на значну кількість судових спорів, учасником яких є АТ «Дельта Банк», тобто навантаження, не свідчить про поважність пропуску строків АТ «Дельта Банк», оскільки Васильєва І.В. та інші представники не є працівниками АТ «Дельта Банк», а представляють уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?аї;Про судоустрій і статус суддів&q?ст;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &q?ер;Про судоустрій і статус суддів&q?ст; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання та наполягали на доводах та вимогах, викладених в апеляційній скарзі та відзиві, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2013 р. у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені. Судом вирішено: стягнути з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5086710,38 грн., а також судові витрати в розмірі 3441,00 грн., а всього 5090151,38 грн. У судовому засіданні під час ухвалення рішення був присутній представник позивача - ПАТ «Дельта Банк». Рішення набрало законної сили 28.01.2014 р. /а.с. 51-54/

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 433 ЦПК України, про те, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Встановивши, що стягувачем не доведено поважності причин пропуску строку у період з часу набрання законної сили рішенням суду - 28.01.2014 р. до укладання 02.07.2014 р. між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив Гарант» договору відступлення права вимоги, та у період від часу виявлення та віднесення 28.09.2015 р. уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» правочинів у тому числі і вищезазначених, до нікчемних правочинів і до звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із даною заявою 22.01.2018 р., суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає, на підставі наступного.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2013 р. за яким стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 5090151, 38 грн. набрало законної сили 28.01.2014 р. /а.с. 51-54/

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 22.01.2014 р.) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч.2 ст.22 закону «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Таким чином, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання повинен визначатися законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку.

Таким чином, граничний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - 29.01.2015 р.

Водночас, лише 14.12.2017 р. ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу виконавчого листа, який отримало 29.12.2017 р. /т. 1 а.с. 61/

22.01.2018 р. ПАТ «Дельта Банк» звернулось з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. /т. 1 а.с. 64/

Таким чином, у період строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, а саме з 28.01.2014 р. по 29.01.2015 р., ПАТ «Дельта Банк» не вчинено жодних дій в частині звернення рішення до примусового виконання, а виконавчий лист отримано лише за зверненням від 14.12.2017 р., майже за спливом трьох років.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу №78/1 від 28.09.2015 р., затверджено результати перевірки та віднесено до нікчемного договір про відступлення права вимоги від 02.07.2014 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Актив-Гарант», доручено у разі необхідності розпочати/поновити претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності зазначеного договору а також щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008 р., укладеним із ОСОБА_8 /а.с. 71 зворот/

Водночас, навіть після такого рішення, заявником знову не вчиняється жодних дій на поновлення примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Суд не може безпідставно поновити строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи по виконанню рішення суду, вказують на те, що він не вживав активних дій реалізації своїх прав.

Слід зазначати, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строків.

Так в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Заявник подаючи заяву про поновлення строку не дотримався вимог національного законодавства в частині надання відповідних, належних доказів.

Доводи апеляційної скарги в частині вжиття заходів щодо направлення претензії боржнику та інші судові провадження, не спростовують відсутності активних дій саме по виконанню заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2013 р. за яким стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків щодо відсутності поважних причин пропуску строку, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Васильєвої Ірини Василівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: