Справа № 567/910/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТЗЕРНО" про визнання недійсним договору оренди землі

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО про визнання правочинів недійсними звернувся ОСОБА_1

У своїй позовній заяві зазначає, що він, як спадкоємець за законом після смерті матері ОСОБА_3, є власником земельної ділянки площею 0,3563 га, кадастровий номер :05:001:0185, що розташована на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Зазначає, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, мав намір передати її в оренду, однак йому стало відомо, що вона вже перебуває в оренді у ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО відповідно до договору від 30.12.2014 року, укладеного з ОСОБА_3

Вказуючи на те, що передача в оренду земельної ділянки відповідачу не відповідає дійсності, оскільки йому відомо, що ОСОБА_3 договір оренди від 30.12.2014 року не підписувала, так як вона, у звязку із погіршенням стану здоровя, перебувала під його доглядом, просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 30.12.2014 року, укладений між ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО та ОСОБА_3, щодо земельної ділянки площею 0,3563 га, кадастровий номер :05:001:0185, що розташована на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області, який зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_4

В подальшому, 21.09.2017 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, на обгрунтування якої зазначає, що позивачу стало відомомо про існування ще одного договору оренди земельної ділянки площею 1,5952 га, кадастровий номер :05:003:0168, укладеного між ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО та ОСОБА_3 30.12.2014 року. Посилаючись на те, що остання не підписувала і вказаний договір, а зазначена земельна ділянка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.05.2016 року, просить визнати недійсними та розірвати зазначені договори ореди земельної ділянки площею 0,3563 га та земельної ділянки площею 1,5952 га.

28.09.2017 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,36 га, кадастровий номер :05:001:0185, між ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО () та ОСОБА_3 б/н від 30.12.2014 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.02.2015 року індексний номер 19586461, прийняте державним реєстратором ОСОБА_5, Рєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області.

Одночасно, просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,5952 га, кадастровий номер :05:003:0168, між ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО () та ОСОБА_3 б/н від 30.12.2014 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2015 року індексний номер 19598496, прийняте державним реєстратором ОСОБА_6, Рєстраційної служби Здолбуніського районного управління юстиції Рівненської області.

За заявою представника позивача, ухвалою суду від 19.10.2017 року позовні вимоги в даній частині залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,36 га, кадастровий номер :05:001:0185 між ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО та ОСОБА_3 б/н від 30.12.2014 року та скасуваня рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.02.2015 року індексний номер 19586461, підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Вказали, що мати позивача ОСОБА_3 особисто договір оренди земельної ділянки від 30.12.2014 року не підписувала та довіреність від свого імені щодо оформлення договору нікому не надавала, оскільки у звязку із погіршенням стану здоровя була під наглядом позивача.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що про існування вказаного договору йому стало відомо лише після того, як він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, а саме на вказану земельну ділянку площею 0,3563 га, що розташована на території Хорівської сільської ради Острозького району та мав намір передати її в оренду.

Крім того, зазначив, що акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 30.12.2014 року та акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 2015 року також складені від імені ОСОБА_3, яка померла 01.01.2015 року, остання також не підписувала, а тому вважає, що вказаний договір оренди земельної ділянки є недійсним.

Пояснив, що протягом останніх днів життя матері доглядав її, оскільки вона в середині грудня 2017 року отримала перелом лівого гомілково-ступеневого суглобу зі зміщенням відломків, у зв'язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні, а в подальшому перебувала вдома під його доглядом та взагалі не могла пересуватись, а тому йому достовірно відомо про те, що 30.12.2014 року вона договору оренди землі не підписувала.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, в поданій заяві підтримала обгрунтування на заперечення проти позову, викладені у відзиві та розгляд справи просила проводити без її участі.

У відзиві на позовну заяву від 13.09.2018 року представник відповідача позов не визнала та пояснила, що звернутися до суду має право особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, однак позивачем у поданій позовній заяві не зазначено, які його права, свободи чи інтереси при укладені оспорюваного договору оренди земельної ділянки були порушенні.

Вказала, що зважаючи на те, що на дату укладення договору, а саме станом на 30.12.2014 року, власником та користувачем земельної ділянки, площею 0,3563 га, що розташована на території Хорівської сільської ради Острозького району була ОСОБА_3, при цьому позивач взагалі не є строною зазначеного правочину. Крім того, зазначила, що підставою для визнання правочину недійсним є посилання позивача на ст.203, 215 ЦК України, однак в позовній заяві не конкретизовано, які саме вимоги, визначені зазначеними нормами, порушено при укладенні між відповідачем та ОСОБА_3 вказаного договору оренди земельної ділянки.

Водночас представник відповідача вказує, що твердження позивача про те, що ОСОБА_3 не могла підписувати договір від 30.12.2014 року, оскільки погано себе почувала та перебувала під його наглядом та твердження про підроблення підпису ОСОБА_3 є недоведеними.

На підставі викладеного та зазначаючи, що відсутні будь-які підстави для визнання договору недійсним, просила в позові ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО та ОСОБА_3 30.12.2014 року відмовити повністю.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, вважає, що позов ОСОБА_1 до ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО про визнання договору оренди землі недійсним підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАІ 717521 від 11.05.2016 року, свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №168555, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 14.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 01.01.2015 року, належить земельна ділянка площею 0,3563 га, що знаходиться на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до договору оренди землі від 30.12.2014 року між ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО та ОСОБА_3 вбачається, що даний договір містить відомості про укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,36 га, кадастровий номер :05:001:0185, який 23.02.2015 року згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19586461 від 24.02.2015 року, зареєстрований державним реєстратором ОСОБА_5 Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого орендодавець ОСОБА_3 надала, а орендар ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО прийняв в строкове користування, а саме терміном на 5 років зазначену земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що зазначений договір оренди землі б/н від 30.12.2014 року, акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду б/н від 30.12.2014 року та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який не містить дати його складання, а лише вказівку на 2015 рік, підписані від імені орендодавця ОСОБА_3

Частиною 2 статті 793 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі.

Згідно ст.90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду, а згідно ст.93 ЗК України, орендодавцем земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відповідно до ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громади і юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки із орендарем.

Відповідно до ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.13 Закону України Про оренду землі, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.16 Закону України Про оренду землі, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Статтею 18 цього Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Так, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності (ст.ст. 14. 18, 20 Закону України «Про оренду землі»).

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 не підписувала договір оренди земельної ділянки підтверджуються висновком судової почеркознавчої експертизи №1.1-284/17 від 31.01.2018 року, згідно якого встановлено, що підпис в графі Орендодавець у договорі оренди земельної ділянки б/н від 30.12.2014 року площею 0,3563 га (площа земельної ділянки в оскаржуваному договорі зазначена із заокругленням 0,36 га), кадастровий номер :05:001:0185, виконаний вірогідно не ОСОБА_3.

При вирішенні спору, суд бере до уваги доводи позивача про те, що ОСОБА_3 не підписувала зазначений договір, оскільки вона в середині грудня 2017 року отримала перелом лівого гомілково-ступеневого суглобу зі зміщенням відломків, у зв'язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні, а в подальшому перебувала вдома під його доглядом та взагалі не могла пересуватись, оскільки зазначені пояснення позивача підтверджені відповідним доказом - довідкою Острозької ЦРЛ за якою ОСОБА_3 в період з 17.12.2014 року по 23.12.2014 року перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні зазначеного закладу з приводу закритого двохкісточкового перелому лівого гомілково-ступеневого суглобу зі зміщенням відломків і підвивихом стопи дозовні, ІХС, артосклероз, артеріальна гіпертензія ІІ ст.помірна на рівнем АТ, СН 2А ФК ІІІ.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду доказів про підтвердження досягнення сторонами при укладенні договору оренди землі згоди щодо всіх істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", які є обов'язковими для цього виду договорів, та кореспондується з положеннями ст.12, 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Частина 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.

Позивачем та представником позивача належними письмовими доказами доведено, що підпис в графі Орендодавець у договорі оренди землі від 30.12.2014 року, укладеному між ОСОБА_3 та ТОВ АГРОІНВЕСТЗЕРНО, вірогідно виконаний не ОСОБА_3, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи №1.1-284/17 від 31.01.2018 року.

Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме: обов'язкову наявність в договорі певних істотних умов та обов'язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору оренди землі текст договору було підписано від імені ОСОБА_3 сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України "Про оренду землі", для визнання спірного договору недійсним.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд виходить з того, що судом повністю задоволено позовні вимоги позивача.

За таких обставин, на підставі ст.133, 139, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 640 грн. та 900 грн. 48 коп. понесених позивачем та документально підтверджених, витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

На підставі ст. ст. 202, 203, 207, 210, 215, 218, 236, 626, 638, 792 ЦК України, ст. 90, 93, 124 ЗК України, ст. ст. 2, 6, 13, 15, 16, 17, 34, 35 Закону України "Про оренду землі", керуючись ст.5, 12, 13, 133, 139, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задоволити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 30.12.2014 року між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю "Агроінвестзерно" (місцезнаходження: м.Хмельницький, вул.Грушевського, 62 Хмельницької області, ) земельної ділянки площею 0,36 га кадастровий номер :05:001:0185, яка розташована на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області, зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області згідно рішення про державну реєстрацію №19586461 від 24.02.2015 року та скасувати зазначене рішення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестзерно" на користь ОСОБА_1 (жит.с.Хорів Острозького району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) 640 грн. витрат на сплату судового збору та 900 грн. 48 коп. витрат на проведення почеркознавчої експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.05.2018 р.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7