ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Київ

справа № 755/14595/17

провадження № 22-ц/824/786/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Шуляку Д.О.

сторони :

позивач - ОСОБА_1ав інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (відповідач за зустрічним позовом)

відповідачі - ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року у складі судді Гончарук В.П., повний текст складений 19.06.2018 року,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди неповнолітньому ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу с ОСОБА_3 їх син, неповнолітній ОСОБА_2 за їх взаємною згодою став проживати разом з нею в с. Панфили, Яготинського району, Київської обл., а постійно зареєстрований був за адресою: АДРЕСА_1, по місцю проживання свого батька ОСОБА_3, співласниками вказаної квартири є також ОСОБА_4 та ОСОБА_6

На даний час неповнолітній ОСОБА_2 навчається в державному професійно - технічному навчальному закладі «Київське вище професійне училище водного транспорту» в м.Києві на денній формі та починаючи з травня 2017 року проживає разом з батьком по місцю прописки, як член сім'ї одного із співвласників, іншого житла не має.

Проте, відповідачі заперечують стосовно проживання в спірній квартирі неповнолітнього ОСОБА_2

Під час судового розгляду відповідач ОСОБА_3 подав зустрічний позов та просив суд визнати неповнолітнього ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, обґрунтовуючи свої вимоги ст. 405 ЦК України та зазначивши, що неповнолітній ОСОБА_2 в спірній квартирі з червня 2013 року не проживає та з цього часу проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1, яка і утримує останнього.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення первинного позову та просила задовольнити зустрічний позов, мотивуючи це тим, що вона є співвласником даної спірної квартири, неповнолітній ОСОБА_2 тривалий час, більше 5 років, не проживає в даній квартирі, там не має його речей, він постійно проживає разом зі своєю матір»ю ОСОБА_1 в Яготинському районі Київської обл.

Також в спірній квартирі проживають відповідач ОСОБА_3, разом зі своєю дружиною, а також старший брат ОСОБА_2 - ОСОБА_7, крім того в зимовий період в спірній квартирі проживає вона ( ОСОБА_4) разом зі своєю родиною, тому спірна квартира не придатна для проживання такої кількості мешканців.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року

Позов задоволено. Усунуто перешкоди неповнолітньому ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщенням АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у первісному позові та задовольнити його зустрічний позов.

В обґрунтування скарги, апелянт посилається на те, що суд не прийняв до уваги подані ним докази і ухвалив рішення виключно в інтересах неповнолітнього, ігноруючи його вимоги і права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що навчальний заклад де навчається їх син, не має гуртожитку, тому на сьогоднішній день ОСОБА_2 не має можливості користуватися квартирою за місцем проживання, оскільки відповідачі змінили замки та погрожують примусово зняти його з реєстрації. Посилається на те, що ОСОБА_2 є членом сім'ї співвласника квартири, тому має право на користування квартирою та має право вимагати усунення перешкод в користуванні житлом, тому просила залишити рішення суду без змін.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи скарги та обставини справи, судова колегія вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення у справі суд виходив з того, що оскільки неповнолітній ОСОБА_2, досягши чотирнадцяти років виявив бажання та почав проживати разом зі своїм батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, де він зареєстрований, тому немає правових підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому відповідачі не заперечують той факт, що перешкоджають йому у користуванні спірною квартирою, що є підставою в задоволенні первісного позову.

Судова колегія погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської обл. від 03.06.2013 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

В шлюбі сторони маєть двох синів: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу, за домовленістю між батьками ОСОБА_2 став проживати разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 в с.Панфили, а старший брат ОСОБА_7 разом з батьком в спірній квартирі.

Спірна квартира НОМЕР_1, відповідно до договору міни від 9 лютого 1995 року належить на праві власності відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в спірній квартир АДРЕСА_1 з 14.09.2004 року по даний час.

На час розгляду справи ОСОБА_2 виповнилося 17 років та він є поступив на навчання у Київське вище професійне училище водного транспорту» в м.Києві на денну форму навчання, тому починаючи з травня 2017 року проживає разом з батьком у спірній квартирі по місцю своєї реєстрації, як член сім'ї співвласника квартири, іншого житла не має.

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги немає, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :