Справа № 487/84/18
Провадження № 2/487/925/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

при секретарі судового засідання - Гладкої К.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 487/84/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Столиця-Буд" про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018 р. представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Компанії "Столиця-Буд", в якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну АДРЕСА_2 у м.Миколаєві. Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення положень договору купівлі-продажу спірної квартири від 18.03.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим К.Є. за реєстровим №571, укладеним між позивачем та відповідачем, а саме за умови повної дострокової сплати коштів в розмірі визначеному в п.2.1.2 укладеного договору, відповідач відмовився надати позивачу відповідну заяву та підписати акт прийому-передачі придбаної квартири через, на його думку, неповну оплату. При цьому представник позивача, посилаючись на порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживачів", зазначає, що покупці квартир АДРЕСА_1 в м. Миколаєві мали переваги перед позивачем при купівлі квартири в тому самому будинку за таких самих умов.

Ухвалою суду від 19.01.2018 р. було відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Відповідач подав до канцелярії суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 умов договору купівлі-продажу. При цьому зазначив, що вартість спірної квартири була визначена договором у сумі 383175 грн., що еквівалентно 39271,80 дол. США, позивач зобов'язана була за умовами договору проводити платежі відповідно до вимог п.2.1.2 та п 2.2, але нею цього дотримано не було, внаслідок чого утворилася заборгованість перед відповідачем. Крім того порядок набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_3 чітко визначений умовами договору і не може бути підмінений судовим. Також відповідач звертав увагу суду на той факт, що ОСОБА_1 раніше вже зверталася до суду з метою визнання частково недійсними умов договору купівлі-продажу від 18.03.2014 року, щодо необхідності врахування встановленого НБУ курсу долара США до гривні на момент здійснення оплати чергового платежу, але в задоволенні її позову судом було відмовлено.

В судове засідання відповідач представника не направив, клопотав про розгляд справи без участі представника ТОВ «Компанія «Столиця-Буд» та залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, її представника, врахувавши викладені в відзиві обставини, з'ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18.03.2014 року між ОСОБА_1, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Столиця-Буд», як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу (далі Договір), посвідчений приватним нотаріусом

Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим К.Є., за яким останнє зобов'язалося передати позивачці у власність квартиру АДРЕСА_1

Згідно п.2.1. зазначеного договору продаж квартири за домовленістю Сторін вчиняється за ціною 383175 гривень в тому числі ПДВ 63862,50 грн., що еквівалентно 39271,80 доларам США, відповідно до офіційного курсу Національного банку України на момент укладання даного Договору (1 дол. США = 9,757 грн.).

В момент укладання договору позивач у відповідності до вимог п.2.1.1 Договору оплатив відповідачу суму у розмірі 149900 грн. в тому числі ПДВ 24983,33 грн., що еквівалентно 23908,48 дол. США, та становило 39,12% від ціни квартири.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачений порядок оплати залишку ціни квартири у сумі 233275 грн. в тому числі ПДВ 38879,17 грн., що еквівалентно 23908,48 дол. США, за яким ОСОБА_1 зобов'язалася здійснювати продавцю оплату в гривнях рівними частинами еквівалентними 545,44 доларів США за курсом НБУ у строки, передбачені графіком. При цьому п.2.2 Договору встановлено, якщо на момент оплати чергового платежу, встановлений НБУ курс США до гривні зросте більш ніж на 10% в порівнянні до того курсу, що діяв на момент укладання Договору, то при визначенні суму чергового платежу ціни Квартири в гривнях, вказаної в п.2.1.2 Договору, покупець повинен використовувати встановлений НБУ курс долара США до гривні на момент здійснення оплати.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем існує спір щодо повного розрахунку за квартиру.

При цьому позивач вважає, що нею в дотримання вимог договору було сплачену всю вартість квартири, в той час, як відповідач наполягає на порушенні ОСОБА_1 п.2.2 Договору та існуванні заборгованості у сумі 6098 дол. США..

В судовому засіданні було досліджено рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.03.2017 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Столиця-Буд» про визнання договору недійсним в частині зобов'язання покупця сплачувати чергові платежі за договором із використанням встановленого НБУ курсом долара США до гривні на момент здійснення оплати.

Зазначене рішення залишене в силі Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24.04.2017 року, також дослідженою в судовому засіданні.

На підставі ч.4 ст.82 ЦПК обставини встановлені вищезазначеним рішенням не доказуються при розгляді даної справи, а тому твердження позивача про повне виконання нею своїх зобов'язань перед відповідачем за договором купівлі-продажу від 18.03.2014 року не відповідають дійсності.

Крім того, п.3.1 Договору встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 згідно ч.4 ст.334, ст.ст. 695, 697 Цивільного кодексу України, у покупця виникає після повного розрахунку з продавцем та з моменту державної реєстрації договору. При цьому факт проведення повного розрахунку та відсутність претензій по даному Договору, підтверджується заявою, підписаною продавцем, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена. Вказана заява підписується у двох оригінальних примірниках та є невід'ємною частиною даного Договору. Покупець приймає відчужуване майно від продавця за актом приймання-передачі. (п.2.4 Договору).

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст.695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

За положеннями ст.697 ЦК України договором може бути встановлено, що право

власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару. Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця.

Крім того, ст. 334 ЦК України передбачено момент набуття права власності за договором, а саме: право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним; права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, з зазначеного вище вбачається, що порядок набуття покупцем права власності на спірну квартиру було визначено умовами Договору купівлі-подажу від 18.03.014 року і зобов"язаний реалізовуватися тільки з дтриманям його положень.

За правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Як встановлено в судовому засіданні, права власності на квартиру АДРЕСА_1 зберігається за відповідачем, а тому звернення ОСОБА_1 з даним позовом не відповідає вимогам зазначеної норми права.

Не можуть бути підставою, на думку суду, для задоволення позову, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст.ст.17,18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з урахуванням договірних зобов'язань ТОВ «Компанія «Столиця-Буд» з іншими покупцями квартир, розташованих в АДРЕСА_1 оскільки предметами інших договорів купівлі-продажу були різні квартири, а покупцями різні особи, що не може вказувати на існування будь-яких переваг або обмежень прав ОСОБА_1 в порівнянні з іншими покупцями з урахуванням положень ст.ст.627, 628 ЦК України, якими передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 89, 258, 263-265, 354, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Столиця-Буд" про визнання права власності - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Дмитрів Московської області, місце проживання: 54001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Столиця-Буд", місце знаходження:04210, м. Київ, вул. Оболонська набережна, буд.15, корп. 1, літера А, .

Повне судове рішення складено 30.03.2018 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва