АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Кулікової С.В. (суддя-доповідач)

суддів: Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря: Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 7 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція України про захист прав споживача,

Справа № 754/1732/16-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/1044/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у судіапеляційноїінстанції: Кулікова С.В.
встановила:

у лютому 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зобов'язання здійснити перерахунок вартості майнових прав на квартиру, яка була об'єктом Договору купівлі-продажу майнових прав від 16 квітня 2013 року № 1141/РН-К, шляхом відповідного зменшення вартості на 10%, що становить 144 879 грн. 00 коп. та стягнення відшкодування (переплату) у розмірі 144 879 грн. 00 коп., пені за несвоєчасне введення будинку в експлуатацію в сумі 29 450 грн. 00 коп., пені за неповідомлення про дату передачі будинку під заселення в розмірі 30 934 грн. 52 коп., моральної шкоди в сумі 39 962 грн. 00 коп. та судових витрат.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначала, що 16 квітня 2013 року уклала з відповідачем договір № 1141/РН-К купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1. Вибір квартири здійснювала на підставі технічних характеристик будинку, відповідно до проекту, який містив всі суттєві відомості про об'єкт будівництва, при цьому інформація про розташування труб саме на 12-му поверсі була переконливо підтверджена, тому вона, не бажаючи мати у своїй квартирі труби під стелею коридору та санвузла, свідомо відмовилась від поверху, на якому за проектом мали бути розташовані труби водопостачання, і обрала квартиру на 13-му поверсі вказаного будинку, де за існуючим проектом труб не повинно було бути.

Позивач вказувала, що повністю виконала свої договірні зобов'язання стосовно оплати майбутньої квартири, однак під час будівництва, у робочий проект будинку були внесені чисельні суттєві зміни, які не просто змінили певні технічні характеристики (планування квартири, площа, тощо), а й вплинули на саму суть товару та його суттєві споживчі характеристики, а саме: з'явився додатковий поверх і будинок з 25-ти поверхового перетворився на 26-ти поверховий, зник запланований паркінг, передбачений первісним проектом тільки для мешканців цього будинку, майже вдвічі збільшилася кількість квартир, а саме на 126, поверх з трубами перемістився з 12-го на 13-й поверх, і позивач отримала те, чого хотіла уникнути - труби «над головою».

Також позивач стверджувала, що відповідач не просто вніс зміни до проекту всупереч умовам договору, а приховав цю інформацію, ввів споживача в оману умисно і свідомо, оскільки під час укладення договору 16 квітня 2013 року вже мав скоригований проект будівництва та звіт щодо експертизи коригування проекту, який датований 5 березня 2013 року, проте приховав вказану інформацію та вніс завідомо недостовірну інформацію у договір. Внаслідок вказаних змін вартість квартир зменшилась на 10%, що підтверджується висновком від 20 січня 2016 року № 240/16, проведеного спеціалістами ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг», а відтак різниця складає 144 879 грн. 00 коп.

Крім того, в порушення п. 6.1 договору, будинок фактично був введений в експлуатацію (отримано сертифікат відповідності) лише 23 грудня 2014 року, тобто прострочення складає 357 днів, що з урахуванням розміру встановленої договором пені складає суму 824 920,60 грн. х 357 днів х 0,01% = 29 450 грн. 00 коп.

В порушення п. 6.2 договору станом на дату подання позову відповідач не повідомив про дату передачі будинку під заселення, тому пені за період з 23 січня 2015 року по 2 лютого 2016 року (375 днів) складає 824 920,60 грн. х 375 дні х 0,01 % = 30 934 грн. 52 коп.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач зазначила, що згідно висновку соціально-психологічного дослідження №09-10-15 їй було завдано моральної шкоди у розмірі 29 мзп., що дорівнює 39 962 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 7 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, оскільки збудований будинок не відповідає вимогам договору, зазначеним у п. 1.2 та п. 6.2, не відповідає опису наданому покупцю, при цьому саме невиконання відповідачем вказаних умов договору є предметом спору, а не місце розміщення труб, як це зазначено у рішенні.

З урахуванням, що жодним пунктом договору забудовнику-відповідачу не було надано право змінювати проект майбутнього будинку в односторонньому порядку, а п. 2.1.4 надає можливість забудовнику самостійно приймати рішення, щодо можливих технологічних змін під час будівництва, для вирішення тих чи інших питань, пов'язаних з процесом самого будівництва, а не із зміною об'єкту будівництва як такого.

Належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи Державна архітектурно-будівельна інспекція України (т. 2 а.с. 163) в судове засідання не з'явилась, направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій також просить розглядати справу у відсутність представника інспекції, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судове засідання за відсутності третьої особи.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача Клименко О.А., яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 16 квітня 2013 року між ПАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі - продажу майнових прав №1141/РН-К (т. 1 а.с. 7-11), за умовами якого компанія продає, а покупець придбає майнові права на квартиру АДРЕСА_1 на умовах та в порядку, що визначені в цьому договорі. (п. 1.1.)

Квартира, майнові права на яку придбає покупець має наступні характеристики: № квартири 123, поверх 13, загальна площа 99,40 кв.м., кількість кімнат - 3, план квартири - викопіювання з проектної документації. Вартість майнових прав на дату підписання договору становить 824 920 грн. 60 коп. (п. 1.3.)

При цьому, пунктом 3.2 договору встановлено, що покупець зобов'язується здійснити оплату 50 % вартості майнових прав у розмірі 412 460 грн. 30 коп., що складає 49,70 кв.м. протягом 4 банківських днів після підписання договору у строк по 22 квітня 2013 року з урахуванням затвердженої у компанії знижки у розмірі 3.5 % шляхом встановлення коефіцієнту лояльності к = 0,965. Решту вартості, що залишилась не оплаченими, покупець оплачує після обмірів органом, що проводить техінвентаризацію та отримання технічного паспорту на квартиру за ціною майнових прав у перерахунку на 1 кв.м., яка діяла на момент здійснення покупцем останнього поточного платежу за цим договором.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що після внесення покупцем повної вартості предмету договору у безготівковій формі, компанія надає покупцю у 30-ти денний термін довідку про сплату вартості майнових прав на квартиру.

19 травня 2015 року ПАТ «ХК «Київміськбуд» надало ОСОБА_1 довідку про сплату вартості майнових прав на квартиру № 123 загальною фактичною площею 102,10 кв.м. (т. 1 а.с.18), а 8 червня 2015 року сторони підписали Акт прийму-передачі майнових прав на квартиру та Акт прийому - передачі квартири покупцю (т. 1 а.с. 20), із застереженням покупця згідно листа № 03821/0/3 - 15 від 12 листопада 2015 року на невідповідність придбаної квартири умовам договору та технічній характеристиці, у тому числі розміщення у квартирі труб водопостачання (т. 1 а.с. 149-150).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі - продажу майнових прав не містить умову про місце розміщення труб водопостачання, їх розміщення із зміною технічної характеристики квартири не можуть бути визнанні порушенням умов договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 673 ЦК встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно ч. 1 ст. 678 ЦК України встановлено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення піни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно умов укладеного сторонами договору, позивачу було продано майнові права на квартиру у житловому будинку АДРЕСА_1, яка мала наступні характеристики (п.1.3 Договору): №123, поверх 13, загальна площа 99, 40 кв.м., план квартири викопіювання з проектної документації. Підписаний акт прийому - передачі майнових прав без зауважень і заперечень визначає квартиру з наступними характеристиками: квартира №123, поверх 13, загальна площа 102, 10 кв.м, а відтак змін об'єкту будівництва, на що посилається позивач в апеляційній скарзі, не відбулось, оскільки передані майнові права на квартиру відповідають характеристикам вказаним у договорі купівлі-продажу майнових прав № 1141/РН-К від 16 квітня 2013 року.

Крім того, технічною характеристикою житлового будинку по АДРЕСА_1 визначено, що холодне та гаряче водопостачання передбачається двозонним з розведенням трубопроводів по паркінгу, під стелею коридорів та санвузлів квартир 12 -го поверху та верхнього технічного поверху (т. 1 а.с. 12-14).

Разом з тим, пунктом 2.1.4. договору купівлі - продажу майнових прав № 3499/РН-К від 31.10.2013 року, укладеному між сторонами у справі встановлено, що компанія має право в односторонньому порядку вносити зміни до технічної характеристики об'єкта під час його будівництва. Належних доказів того, що розташування технічного поверху, кількість поверхів та наявність паркінгу не відноситься до технічних характеристик об'єкта будівництва, апеляційна скарга не містить.

Також колегія судді вважає обґрунтованим застосування судом строків позовної давності до вимоги про стягнення пені за неналежне виконання умов договору.

Так, позивачем визначено пеню за 357 днів з посиланням на введення будинку в експлуатацію 23 грудня 2014 року, замість 4 кварталу 2013 року та не повідомлення її про дату передачі будинку під заселення.

Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовну давність в один рік.

Разом з тим, строк позовної давності за вимогою про несвоєчасне введення будинку в експлуатацію розпочався 1 січня 2014 року, будинок було введено в експлуатацію 23 грудня 2014 року, а позовна заява була подана 5 лютого 2016 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

Також колегія суддів приймає до уваги, що наявні в матеріалах справи копії листування сторін (листи позивача від 16 лютого 2015 року, від 26 березня 2015 року) та отримання позивачем свідоцтва про право власності на квартиру, підтверджують обізнаність позивача про передачу будинку під заселення, при цьому позивач в листах зазначає про отримання у грудні 2014 року сертифікату відповідності та посилається на лист компанії від 15 травня 2015 року на повідомлення про те, що будинок готовий до експлуатації.

На підставі викладеного, та з урахуванням того, що порушень умов договору з боку відповідача судом не встановлено, правові підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди також відсутні.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України дійшла висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 7 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Дата виготовлення повного тексту постанови - 6 березня 2018 рік.

Головуючий:

Судді: