Справа № 2-2448/11
УХВАЛА

15.01.2018

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Терентієвої Я.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа - стягувач ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, та, з урахуванням уточненої заяви, просила суд визнати виконавче провадження №40853888 від 22.11.2013 незаконним та скасувати постанову про виконавче провадження №40853888 від 22.11.2013 на підставі того, що виконавчий лист №2/199/114/13 не відповідає судовому рішенню та не підлягає виконанню і є неправомірним, зупинити виконавче провадження №40853888 від 22.11.2013 на час слухання справи, витребувати у державного виконавця, як доказ по справі держоцінку нерухомого майна по вулиці Каляєва, 73а, зняти арешт з нерухомого майна по вулиці Каляєва, 73а, так як воно не належить ОСОБА_4 згідно договору дарування (а.с.1-5, 9-13, 38-42).

Свою скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за попереднім договором купівлі-продажу домоволодіння грошові кошти.

Заявник зазначає, що її визнано боржником у виконавчому провадженні №40853888 з примусового виконання виконавчого листа №2/199/114/13 виданого 12.09.2013, утім вона не була стороною у справі №2/199/114/13 та як видно з Державного реєстру судових рішень позивачем по справі №2/199/114/13 було КЖЕП №31.

Також ОСОБА_1 зазначила, що державним виконавцем був призначений експерт по оцінці нерухомого майна, а саме будинку №73а по вул. Каляєва в м. Дніпрі, яке їй не належить відповідно до договору дарування від 10 червня 2011 року, та їй як боржнику не було вручено постанову про опис та арешт майна згідно чинного законодавства. При описі майна вона була відсутня.

Оскільки виконавчий лист виданий на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року не відповідає вимогам закону, його слід визнати таким, що не підлягає виконанню та закрити виконавче провадження, скасувати арешт з нерухомого майна.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року у задоволенні скарги було відмовлено (а.с.120-122).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року скасована та справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.160-161).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

У судове засідання заявник ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не зявилась, про причини неявки суд не сповістила.

Державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, надавши заяву про слухання справи у її відсутність.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_3 до суду не зявилась, повідомлена належним чином про слухання справи, про причини неявки суд не сповістила.

Враховуючи, що питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню розглядається протягом 10 днів, учасники справи повідомлені, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судової справи, тим більше, що відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на день звернення до суду зі скаргою) сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.450 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017), скарга розглядається в судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Частинами 1,2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання.

Судом встановлено, що на виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-2448/11, виданого 12.09.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу за попереднім договором купівлі-продажу домоволодіння у розмірі 135 932,80 грн. (а.с.50-116).

Судом також встановлено, що при видачі виконавчого листа Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу за попереднім договором купівлі-продажу домоволодіння у розмірі 135 932,80 грн. було допущено описку в номері провадження справи.

Таким чином, підстави передбачені ст.432 ЦПК України щодо визнання виконавчого листа виданого 12 вересня 2013 року на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року по справі №2-2448/11 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу відсутні, а відтак скарга ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2018 року виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа виданого 12 вересня 2013 року на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14 березня 2013 року по цивільній справі №2-2448/11 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та зазначено правильний номер провадження - №2/199/144/13.

Щодо вимог скарги в іншій частині, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, між іншим, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Постановою старшого державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС ДМУЮ ОСОБА_6 від 22.11.2013 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а.с.54).

Посилаючись на необґрунтованість накладення арешту на домоволодіння №73а по вулиці Каляєва в м. Дніпрі (м. Дніпропетровськ), заявник ОСОБА_1 посилається на договір дарування (а.с.33). Утім, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2016 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року, вирішено спір за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про виключення майна з акту опису й арешту майна, та звільнення його з-під арешту, якими у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено, оскільки ОСОБА_7 в установленому законом порядку не зареєструвала своє право власності за договором дарування на домоволодіння №73а по вулиці Каляєва в м. Дніпрі (м. Дніпропетровськ) (а.с.86зв.-87, 97зв.-98). Доказів іншого, суду не надано.

Згідно ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, накладуючи арешт і проводячи подальші передбачені чинним законодавством виконавчі дії по виконавчому провадженню №40853888, державний виконавець діяла у межах своїх повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством.

Таким чином, скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі стягненню не підлягають, оскільки не понесені заявником.

Керуючись ст.ст. 432, ст.ст. 447-450, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,заінтересована особа-стягувач: ОСОБА_3,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги.

Суддя О.Б.Подорець