Постанова

Іменем України

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 484/3221/16-ц

провадження № 61-17481св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів Довжук Т. С., Локтіонової О. В., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Кам'яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2016 року замінено відповідача Кам'яномостівську сільську раду Первомайського району Миколаївської області на належного відповідача - ОСОБА_5

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_4 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який за життя склав на його ім'я заповіт, відповідно до якого заповів належну йому земельну ділянку, площею 5,3 га для ведення сільськогосподарського виробництва. Проте він не зміг у строк, встановлений законодавством звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки тривалий час хворіє на важке неврологічне захворювання та перебуває на диспансерному обліку у невропатолога, також є інвалідом ІІ групи.

Враховуючи наведене, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені повністю. Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, - два місяці, початок перебігу якого починається з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 через стан свого здоров'я, який зумовлений отриманим в зоні АТО у 2014 році важким пораненням, що потягло неврологічне захворювання та інвалідність ІІ групи, тобто причина пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини пов'язана з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що зазначені позивачем письмові докази не можна вважати поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки періодичне знаходження позивача на лікуванні, зайняття волонтерською діяльністю, не позбавляло його права на подання заяви про прийняття спадщини (особисто або через засоби поштового зв'язку) у строки визначені законом. Крім того, позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, а тому відсутня обґрунтована постанова про відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулася донька померлого ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована разом із батьком до дня його смерті по АДРЕСА_1.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що на його думку хвороба, яка проявилася в емоційних та фізичних стражданням була для нього об'єктивною перешкодою для своєчасного звернення до нотаріального контори із заявою про прийняття спадщини, а тому причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважною.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній спраі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України (у редакції на час його ухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що 14 липня 2015 року ОСОБА_6 склав на ім'я ОСОБА_4 заповіт, відповідно до якого заповів останньому належну йому земельну частку (пай), площею 5,3 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

ОСОБА_5 звернулася до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, як така, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса не звертався.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

На підтвердження поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини представник позивача надав довідки про стан здоров'я позивача та витяг із медичної картки позивача про його знаходження на денному стаціонарі у період із 10 по 25 серпня 2015 року, з 12 по 26 жовтня 2015 року та з 23 листопада по 02 грудня 2015 року.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому шестимісячний строк визначений законом для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини закінчився 16 січня 2016 року.

Згідно із довідкою Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_4 є волонтером та супроводжує транспорт із допомогою у зону АТО, в тому числі і у період із липня 2015 року по лютий 2016 року.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки зазначені останнім доводи причин пропуску такого строку не є поважними.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд апеляційної інстанції надав належне обґрунтування, а переоцінка доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик