АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року

по справі за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року у справі № 201/18144/17 (провадження №2з/201/396/2017) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про забезпечення доказів.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, а саме: просив витребувати від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» копії паспорта та ідентифікаційного номеру фізичної особи, заяви про відкриття поточного рахунку, договору банківського рахунку на підставі яких було відкрито рахунок НОМЕР_1, а також виписку з цього рахунку про рух коштів з 14 липня 2017 року до 15 жовтня 2017 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.116 ЦПК України способом забезпечення доказів є, в тому числі, їх витребування.

Відповідно до положень п.4,5 ч.1 ст.117 ЦПК України в заяві про забезпечення доказів зазначаються між інших обставини, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

В обґрунтування своєї заяви представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилаєся на те, що з липня по жовтень 2017 року ОСОБА_2 переказав ОСОБА_4 кошти на загальну суму 15 785 дол. США. На сьогоднішній день, заявник має намір звернутися до суду з позовом про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів), проте точне ім'я особи та її місце проживання, до якої має бути пред'явлений позов, йому не відомо.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, що з виписок платіжних відомостей, які надані до суду вбачається, що одержувачем коштів є ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 6-12), тобто можливо ідентифікувати особу до якої в майбутньому можуть бути заявлені позовні вимоги.

З огляду на те, що виписки з платіжних відомостей містять інформацію про ім'я ( прізвище та ім'я) та адресу особи, до якої заявник може пред'явити позов, а також приймаючи до уваги, що під час розгляду справи в суді позивач не позбавлений можливості замінити відповідача по справі, у разі пред'явлення позову не до тієї особи, на підставі ст. 51 ЦПК України.

Крім того, відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Відмовляючи в задоволенні заяви представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що у заявника наявні мінімальні дані для визначення відповідача по справі за позовом про повернення безпідставно набутих коштів .

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича