Провадження №2/521/1315/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
14 травня 2018 року року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Бєрової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення, в якому просить суд зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні квартирою № 139, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, будинок 24/26, та виселити ОСОБА_2 з займаної нею квартири № 139, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, будинок 24/26, без надання іншого житлового приміщення.
Сторони домовились про тимчасове мешкання відповідача в квартирі позивача, поки вона не знайде собі інше мешкання. При цьому, позивач зазначає, сторони узгодили, що відповідач буде сплачувати всі комунальні платежі поки проживає, без сплати орендної плати.
Позивач дозволяв відповідачу мешкати в її квартирі до кінця 2016 року.
Але, наприкінці 2016 року відповідач відмовилась виселитись із квартири та навіть впускати позивача у вказану квартиру.
При цьому позивач зазначає, що, відповідач, протиріч обумовленим домовленостям, грошові кошти за комунальні послуги за користування житлом не сплачує, систематично вчиняє сварки, бійки, зловживає спиртними напоями.
На вимоги позивача про звільнення квартири відповідач не реагує, що стало приводом для звернення до суду за захистом прав та інтересів.
Позивач надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд проводити розгляд справи без його участі, в разі відсутності відповідача проводити заочний розгляд.
Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової ухвали та судової повістки.
За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, у відповідності до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2008р., є власником квартири № 139 розташованої за адресою: м. Одеса, вулиця Кропивницького, буд. 24/26.
ОСОБА_1 вказує, що відповідач проживає у вказаній квартирі проти її волі, в той час як, за усною домовленістю, строк проживання відповідача минув у кінці 2016 року.
Позивач також зазначив, що відповідач, з квартири належної позивачу, самовільно не виселяється, вчиняє позивачу перешкоди у користуванні вказаною квартирою.
Заявляючи даний позов, ОСОБА_1 посилалася, як на правове обґрунтування, на положення ст.ст. 316, 391 ЦК України, які регулюють поняття, здійснення та захист права власності.
Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата відповідачем права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені Житловим Кодексом підстави для позбавлення права на житло.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом.
Докази, які б свідчили про те, що відповідач вчиняє позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою, суду не надано і про наявність таких не зазначено.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції, ст.ст. 319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.
В той час, положення ст. 391 ЦК України, надають власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі шляхом виселення.
Суд також виходить із того, що позивач в силу свого статусу наділений тріадою права власності, а саме володіння, розпорядження та користування спірною квартирою. Проте зважаючи на режим використання відповідачем вказаною квартирою позивач позбавлений можливості користуватись нею.
Наведене свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на виселення відповідача з квартири належній позивачу, без надання іншого житлового приміщення.
Керуючись ст.ст. 16, 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 9 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення задовольнити частково.
Виселити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1)з займаної нею квартири № 139, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, будинок 24/26, без надання іншого житлового приміщення.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 14.05.2018 року.
Головуючий: