Справа № 346/1340/18
Провадження № 2/346/1030/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування - виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись з даним позовом до суду, посилається на те, щоз ОСОБА_4 познайомилася у 2007 році і вони стали спільно проживати, а 22 серпня 2008 року зареєстрували шлюб у Коломийському районному відділі ДРАЦС, актовий запис за № 48. Від спільного проживання з відповідачем 09 вересня 2008 року вона, позивач, народила доньку ОСОБА_5, батьком якої є відповідач ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про народження дитини.

Сімейні відносини у них не склалися і їх сім»я розпалася. В червні 2010 року відповідач залишив її з малолітньою донькою, забрав всі свої речі і виїхав з с-ща Печеніжин в невідомому їй напрямку.

Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 вересня 2011 року шлюб між ними розірвано, малолітню доньку ОСОБА_5 залишено проживати з нею, позивачкою .

ОСОБА_6 і на даний час проживає з нею, позивачкою за адресою с ще Печеніжин, вул. Січових Стрільців, 35. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення.

Відповідач тривалий час (з червня 2010 року) не бачить їхньої доньки, не приїжджає до неї, не спілкувається з нею, не бере жодної участі в її вихованні. Відповідач не зустрічається з дитиною ні по місцю її проживання, ні в школі, в якій навчається донька. Він не відвідує батьківських зборів, не знає як навчається дитина, не цікавиться духовним розвитком дитини. Зазначає, що ОСОБА_4 нічого не знає і про фізичний розвиток дитини, про стан її здоров»я.

ОСОБА_7 не пам»ятає відповідача, батько дитини останній раз бачив доньку в червні 2010 року і в той час дитині було один рік і вісім місяців. У дитини не має до батька ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. Вказує, що відповідач ОСОБА_4 з червня 2010 року не приймає жодної участі в утриманні доньки, не надає будь-яких матеріальних коштів для утримання дитини, нічого дитині не купляє, не надсилає, не передає ні одягу, ні іграшок, ні продуктів харчування.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи не заперечила щодо задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи думку позивача, представника третьої особи, суд доходить висновків.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між ОСОБА_4та ОСОБА_3 зареєструвано шлюб у Коломийському районному відділі ДРАЦС, актовий запис за № 48. Від спільного проживання з відповідачем 09 вересня 2008 року позивач народила доньку ОСОБА_5, батьком якої є відповідач ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про народження дитини.(а.с.6)

В судовому засіданні також встановлено, щорішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 вересня 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, малолітню дитину ОСОБА_5 залишено проживати з позивачем (а.с.7)

ОСОБА_5 з 04.02.2010 року набула громадянство України, що стверджується довідкою за № 2388 про реєстрацію особи громадянином України, виданої заступником начальника підрозділу Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в Івано-Франківській області. (а.с.11)

ОСОБА_6 донька ОСОБА_5 і на даний час проживає з позивачем за адресою с ще Печеніжин, вул. Січових Стрільців, 35, що стверджується довідкою виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району за № 530 від 19.03.2018 року. (а.с.8)

Як зазначила позивач, відповідач тривалий час з червня 2010 року не бачить їхньої доньки, не приїжджає до неї, не спілкувається з нею, не бере жодної участі в її вихованні та утриманні .

Відповідач не зустрічається з дитиною в школі, в якій вона навчається, не відвідує батьківських зборів, не знає про успіхи дитини, що стверджується довідкою Печеніжинської ЗОШ 1-111 ступенів за № 28 від 19.03.2018 року.(а.с.10)

Згідно довідки Печеніжинської амбулаторії сімейної медицини за № 1 від 19.03.2018 року, батько дитини ОСОБА_4 жодного разу не приходив з дитиною на огляд і не цікавився станом її здоров»я.(а.с. 9)

Факт ухилення відповідача ОСОБА_4 від участі у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказали , що ОСОБА_4 не проживає з позивачем ОСОБА_3 та їх дочкою ОСОБА_11 з 2010 року. Зазначили, що відповідач не цікавиться дочкою, не приходить до неї, нічого не передає та не утримуєдитину, а ОСОБА_10 взагалі не знає та не пам»ятає батька.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Однак таким правом відповідач не користується, самоусунувшись від нього. І таке ухилення від виконання свого обов'язку він здійснює свідомо, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, він взагалі не спілкується з дочкою, не проявляє щонайменшої батьківської турботи без поважних причин.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ, перш за все, необхідно враховувати інтереси дитини.

В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Беручи до уваги вищенаведене, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4, складеного Печеніжинським селищним головою, головою комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_12 та затвердженого рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради від 12.04.2018 № 114(а.с.30,31), з яких вбачається, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу перестав брати участь у вихованні своєї дочки ОСОБА_5 , не провідує її, не піклується про стан її здоровя та духовний розвиток, не проявляє до неї щонайменшої турботи, матеріально не забезпечує, самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, передбачених ст. 150 СК України, що після розірвання шлюбу батько не бачив своєї доньки, тривалий час взагалі не спілкується з нею, а сама ОСОБА_5 не памятає свого батька, то суд вважає, що при обставинах, коли батько неповнолітньої дитини умисне на протязі тривалого часу більше шести місяців злісно ухиляється від виконання своїх обовязків по утриманню та вихованню дитини, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям, фізичним та духовним розвитком дитини, не займається її вихованням, не допомагає матеріально, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, то згідно ст.164 ч.1 п.п.2, 4 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач не виконував своїх батьківських обов'язків, жодним доступним чином не намагався підтримувати зв'язки з донькою, тому слід позбавити його батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі наведеного та ст.ст.150, 164, 165,166 СК України, керуючись ст. ст. 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина ОСОБА_13, зареєстрованого за адресою: с-ще Печеніжин вул. С.Стрільців, 35 Коломийського району Івано-Франківської області, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки селища Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 48 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26 червня 2018 року.

Суддя Беркещук Б. Б.