Справа № 138/720/17
Провадження №:2/138/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2018 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Політанської Т.М.,

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) ОСОБА_1,

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

представника відповідача за первісним позовом (позивачів за зустрічним) ОСОБА_3,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: служба у справах дітей, сімї та молоді Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення з малолітніми дітьми, та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів: ОСОБА_7, до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: служба у справах дітей, сімї та молоді Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, про виселення без надання іншого жилого приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з первісним позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення з малолітніми дітьми, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 15 липня 2006 року. Після одруження вони переїхали жити до батька ОСОБА_2 відповідача по справі ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1, що в м. Могилів-Подільському Вінницької області, де вона і зареєстрована до цього часу.

Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які від народження проживали та зареєстровані у вищезазначеній квартирі відповідача. Подружні відносини між нею та чоловіком не склалися і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30.10.2014 шлюб було розірвано. Весь час і після розірвання шлюбу позивач з дітьми проживала разом із батьком її бувшого чоловіка в його квартирі, оскільки у неї в місті немає свого житла. Бувший її чоловік з'їхав з даної квартири та куди саме вона не знає.

За час проживання в квартирі вона постійно надавала відповідачу частину грошей на оплату комунальних платежів та користувалась в квартирі однією кімнатою де проживала разом із двома дітьми. 24 лютого 2017 року вона як завжди після роботи забрала дітей з садочку та школи та пішла до квартири в якій проживала, однак виявила, що її ключі до дверного замка не підходять і зрозуміла, що його замінено. На її стук та прохання відчинити двері ніхто не відкрив. Тоді зателефонував її бувший чоловік та повідомив, що батько поміняв замок, а ключі їй ніхто не дасть і щоб вона шукала собі інше житло. Тоді вона подзвонила до поліції та повідомила про це. Приїхавши на місце працівники поліції відібрали у неї та сусідів пояснення та повідомили, що нічого зробити не можуть і що їй потрібно звертатись до суду. А тому позивач за первісним позовом вимушена була звернутися до суду, просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення її ОСОБА_5 та малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_1, що в м. Могилів-Подільському Вінницької області.

В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися в Могилів-Подільський міськрайонний суд з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про виселення без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_2, що в місті Могилеві-Подільському Вінницької області, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 2002 року. Крім них, ще 1/3 частка квартири належить ОСОБА_7. Після реєстрації шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в 2006 році, остання почала проживати в вищезазначеній квартирі як його дружина. Проте, його батько ОСОБА_6 та брат ОСОБА_7 дозволу на вселення в дану квартиру ОСОБА_10 не давали. В їхній сімї народилось двоє дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких ОСОБА_2 сплачує аліменти. Подружні відносини між ними не склалися і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30.10.2014 шлюб було розірвано, однак відповідачка з квартири відмовилася виселятися.

Вона створила нестерпні умови для проживання ОСОБА_2, систематично провокувала скандали та сварки і погрожувала йому тим, що якщо він не залишить добровільно квартиру, та не передасть в особисте користування ОСОБА_5 одну кімнату, то вона спровокує ситуацію, що дасть можливість притягнути його до кримінальної відповідальності. Тому ОСОБА_2, в лютому 2015 року вимушено, не за власною згодою, залишив частину своєї власності в квартирі АДРЕСА_3, та почав винаймати житло у гр. ОСОБА_11, що підтверджується договором оренди частини житлового приміщення від 01.11.2016 року. А відповідачка почала одноособово користуватися однією кімнатою площею 16.64 кв.м в зазначеній квартирі. З цього ж 2015 року колишня дружина ОСОБА_2 систематично влаштовує в квартирі скандали, чим порушує правила суспільного співжиття, ображає та принижує їхнього батька, ОСОБА_6, чим робить його проживання в одній квартирі з нею нестерпним та неможливим.

ОСОБА_6 неодноразово звертався зі скаргами в Могилів-Подільський відділ поліції на протиправну поведінку ОСОБА_5 на протязі 2015-2017 років. 22 лютого 2016 року за вчинення протиправної поведінки в квартирі АДРЕСА_4, ОСОБА_5 за образи та приниження ОСОБА_2 та ОСОБА_6, з нею було проведено профілактичну бесіду працівниками поліції. Так 03 травня 2016 року відповідачці було винесено офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки стосовно ОСОБА_6 Для того щоб ще більше ускладнити проживання ОСОБА_6 у своїй власній квартирі, його колишня невістка ОСОБА_5 впускає на ночівлю свого батька ОСОБА_12 який разом зі своєю дочкою його ображають, принижують та погрожують фізичною розправою, про що також ОСОБА_12 було офіційно застережено від такого роду поведінки. Відчуваючи свою безнаказанність, вона ігнорує діюче житлове законодавство та категорично відмовляється від сплати комунальних послуг, якими користується вона та її двоє дітей, а саме: світло, воду, тепло. За все вимушений платити ОСОБА_6 - пенсіонер та хвора людина похилого віку. Крім того ОСОБА_5 категорично відмовилася заключати договір найму на проживання в вищезазначеній квартирі з понесенням відповідних витрат за сам факт користування чужою власністю та оплатою комунальних послуг.

ОСОБА_5 систематично руйнувала квартиру і фактично довела кімнату та інші приміщення до стану в якому неможливо було нею користуватись, завела в квартирі бруд, цвіль, неприємний запах, поламала меблі які їй не належали, що змусило їх за власні кошти проводити невідкладно ремонт в квартирі з метою недопущення подальшої руйнації, бо власність не тільки дає права, але й породжує зобовязання. Проживання разом з відповідачкою в одній квартирі не тільки неможливе із-за систематичного порушення правил співжиття, а ще є небезпечним для здоровя та життя ОСОБА_6, бо 24 лютого 2017 року ОСОБА_5 влаштувала знову скандал та бійку в вищезазначеній квартирі що змусило їх викликати працівників поліції.

Відповідачка заважає їм вільно користуватись належним їм на праві приватної власності майном - квартирою та в добровільному порядку виселятись не збирається. А тому вони звернулися до суду з зустрічним позовом та просять суд виселити ОСОБА_5 разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_4 що в місті Могилеві-Подільському без надання іншого жилого приміщення. Стягнути з відповідача всі судові витрати понесені ними по справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.11.2017 до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом - службу у справах дітей, сімї та молоді Могилів-Подільської міської ради Вінницької області .

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) ОСОБА_5 - ОСОБА_1 в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги не визнав, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 (позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_2В.) - ОСОБА_3 в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, просила суд в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом - служби у справах дітей, сімї та молоді Могилів-Подільської міської ради Вінницької області ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог, зустрічний позов підтримала не заперечувала проти виселення ОСОБА_5 разом з дітьми.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 його товариш, з жовтня 2016 року по лютий 2017 року він здавав йому кімнату для проживання за відповідні кошти на підставі договору оренди.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_2, та була присутня при тому, як в 2016 році ОСОБА_5 відмовилася підписувати договір оренди квартири, в якій остання проживає разом з дітьми.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав:

як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є співвласниками двокімнатної квартири по вул. Ставиській, 77, в м. Могилеві-Подільському Вінницької області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.02.2002 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2011 (а.с.40,41,55).

ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 15 липня 2006 року. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).

Після одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 переїхали жити до батька ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1, що в м. Могилів-Подільському Вінницької області, де вона і зареєстрована до цього часу разом з дітьми, які від народження проживали та зареєстровані у вищезазначеній квартирі, як члени сім'ї (чоловіка) власника, що підтверджується довідкою відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради від 02.03.2017 (а.с.11).

Подружні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не склалися і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30.10.2014 шлюб було розірвано (а.с.9).

Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

При цьому, члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Таку ж норму містить також стаття 405 ЦК України.

Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 на момент її реєстрації у квартирі перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 тобто, була членом сім'ї власника (співвласника) квартири, факт розірвання шлюбу між сторонами не позбавляє її права користування спірним приміщенням.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 не визнана в установленому законом порядку такою, що втратила право користування квартирою №116 по вулиці Ставиській, 77, що в місті Могилеві-Подільському Вінницької області. Проте ОСОБА_6 чинить їй перешкоди у реалізації нею права користування житлом змінивши замок у дверях та не впускаючи її у квартиру, про що свідчать звернення до правоохоронних органів, наявні у матеріалах справи, подані як ним так і нею, щодо непорозумінь між ними в користуванні квартирою та сварок між ними (а.с.10,37-39).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою-для їх обмеження.

За змістом зазначених норм матеріального права, відсутність або наявність факту реєстрації за місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на житло.

Таким чином, право на користування житловим приміщенням може ґрунтуватися на документальній підставі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловий площі) та на законі (ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 18 Закону України Про охорону дитинства»).

Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 1 вказаної статті якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, у разі доведення вищевказаних обставин, члени сімї власника також можуть бути виселені за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_5 після одруження з ОСОБА_2 та вселення з ним до спірної квартири, разом з його батьком ОСОБА_6 вели спільне господарство, оплачували комунальні послуги, приймали участь у поточних ремонтах. Після розірвання шлюбу, вона намагалася вирішити питання щодо права постійного користування квартирою для неї та дітей на прийнятних умовах, однак згоди не було досягнуто, оскільки ОСОБА_6 вимагав сплачувати велику суму за договором оренди квартири, а також за комунальні послуги, що було важко в матеріальному плані для неї з двома дітьми.

Щодо зустрічних позовних вимог про виселення, то таке виселення згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом із ним, систематично руйнують або псують жиле приміщення, або використовують його не за призначення, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Проте, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не надано доказів того, що ОСОБА_5 систематично руйнує або псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, а надані ними фотокартки приміщення в якому відбуваються ремонтні роботи не свідчать про це, а свідчать лише про те, що дане приміщення достатньо довго використовувалося для проживання, а тому потребує ремонту (а.с.46-54). Крім того, не доведено систематичних порушень ОСОБА_5 правил співжиття з ними.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги слід задовольнити, вселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з малолітніми дітьми: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, до квартири АДРЕСА_5; та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. А також в задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

На підставі ст.9,64,116,156,157 ЖК України, ст.319,383,391,405 ЦК України; керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: служба у справах дітей, сімї та молоді Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення з малолітніми дітьми - задовольнити в повному обсязі.

Вселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з малолітніми дітьми: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, до квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, сплачений нею судовий збір за подання позову до суду в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів: ОСОБА_7, до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: служба у справах дітей, сімї та молоді Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, про виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Суддя: