Справа № 301/232/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і Мацунича М.В.,

за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду від 21 листопада 2017 року (у складі судді Даруди І.А.) за позовом Хустської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луківської сільської ради Іршавського району до ОСОБА_3, третя особа - державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Іршаваагроліс», про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Луківської сільської ради Іршавського району звернувся до суду з указаним позовом у січні 2017 р.

Після уточнення позовних вимог у червні 2017 р. (а.с.57-58) просив стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Луківської сільської ради в Іршавському районі 38 460,60 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтовує тим, що вироком Іршавського районного суду від 06.12.2016 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України (незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Постійним лісокористувачем, де відбулася незаконна порубкадерев, є ДП «СЛАП «Іршаваагроліс». Згідно з розрахунком ДП «СЛАП «Іршаваагроліс», проведеним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», загальна сума шкоди, яка була заподіяна ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, склала 38 460,60 грн.

Однак, у добровільному порядку відповідач шкоди не відшкодував.

Рішенням Іршавського районного суду від 21 листопада 2017 р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави в особі Луківської сільської ради в Іршавському районі (с.Луково), 38 460,60 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в результаті вчинення кримінального правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_3 640 грн. у відшкодування судового збору на користь Державної судової адміністрації України.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати це рішення, а провадження у справі закрити. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права. Указує, що суд першої інстанції не встановив, чи мало місце заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу в розумінні п. «з» ч.2 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»; чи знаходиться лісовий масив біля с. Білки Іршавського району (де безпосередньо було вчинено кримінальне правопорушення) на території Луківської сільської ради Іршавського району. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують заподіяння шкоди саме Луківській сільській раді. Вважає, що Луківська сільська рада є неналежним позивачем, оскільки шкода заподіяна державному підприємству «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Іршаваагроліс».

Відзиву на скаргу інші учасники справи не подали.

У судовому засіданні представник прокуратури не визнав апеляційної скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Луківська сільська рада (позивач) подала заяву про розгляд справи без її представника.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовної вимоги.

При цьому встановив, що вироком Іршавського районного суду від 06.12.2016 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України (незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду), з призначенням йому штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постійним лісокористувачем є ДП «СЛАП «Іршаваагроліс». Кримінальне правопорушення було вчинене в лісовому фонді останнього, на території Луківської сільської ради. Згідно з розрахунком, проведеного відповідно до постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», загальна сума заподіяної ОСОБА_3 внаслідок кримінального правопорушення шкоди навколишньому природному середовищу склала 38 460.60 грн.

Неоспореними обставинами є учинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, розмір завданої ним шкоди та статус ДП «СЛАП «Іршаваагроліс» як постійного лісокористувача.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність повно з'ясованим і доведеним належним чином обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Указаний висновок підтверджується достатнім обсягом належних, допустимих і достовірних письмових доказів, зокрема: вироком Іршавського районного суду від 06.12.2016 р. щодо ОСОБА_3, актом про лісопорушення № 9 від 06.09.2016 р., актом огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства від 06.09.2016 р. і розрахунком шкоди.

За приписами ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом ст. 68 ч. п «з» Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" не заслуговують на увагу через їх суперечність правовому змісту відповідних норм цього Закону.

Так, стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Статтями 68, 69 Закону встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно з вироком Іршавського районного суду від 06.12.2016 р. ОСОБА_3 05.09.2016 р., біля 16.00 год., перебуваючи в лісовому масиві неподалік с. Білки Іршавського району, кварталі № 87, виділі № 15, обходу № 9 експлуатаційних лісів другої групи, що належать ДП «СЛАП «Іршаваагроліс», за допомогою бензопили, діючи умисно, незаконно, без спеціального дозволу, самовільно порубав сім сиро ростучих дерев породи «Акація» різного діаметру загальною кубомасою 7.79 куб. м, повністю відокремивши дерева від кореня.

Відповідно до ст. 68 ч. п «з» Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", на яку посилається апелянт, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Тобто, порубка ОСОБА_3 дерев без спеціального дозволу якраз і підпадає під приписи вказаної норми матеріального права.

Твердження ОСОБА_2 про відсутність доказів належності лісового масиву як місця учинення кримінального правопорушення (обходу № 9 виділу № 15 кварталу № 87) до території Луківської сільської ради спростовується наявною у справі довідкою цієї сільради від 03.04.2017 р.(а.с.45)

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного позивача спростовуються положеннями ст. 29 ч.3 п.7, ст. 69-1 ч.1 п.4 Бюджетного кодексу України, згідно з якими джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності; 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Отже, за результатам розгляду апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку та ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Порушень норм процесуального права, які можуть бути обов'язковою підставою для скасування або зміни рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення. 2. Рішення Іршавського районного суду від 21 листопада 2017 року залишити без змін. 3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4. Повне судове рішення складено 27.02.2018 р.

Судді: