АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Притула Н.Г.
№22-ц/796/5310/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_5 про визнання нечинним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_5 про визнання нечинним та скасування наказу.

У мотивування вимог посилався на те, що 03.02.2017 року ним було отримано витяг із наказу №137-33 від 30.01.2017 року про відрахування його зі складу студентів Київського національного університету імені Тараса Шевченка за академічну заборгованість.

Його знання з предметів за які виставлені незадовільні оцінки відповідають значно вищому рівню. Низькі оцінки були виставлені викладачами для того, щоб мати можливість відрахувати його із КНУ імені Т.Шевченка. Таке відрахування відповідачу є вигідним через його громадську діяльність та корупційним діям керівництва вищого навчального закладу.

Звертав увагу суду на те, що в наказі про відрахування йдеться не «про академічну неуспішність», за якої його згідно Положення «Про порядок оцінювання знань студентів….» можна було б відрахувати, а йдеться про «академічну заборгованість».

Вважав, що кожному студенту спочатку надається право ліквідувати академічну заборгованість, і вже за результатами повторних перездач можна судити чи є студент академічно неуспішним.

Ураховуючи те, що статтею 46 Закону України «Про вищу освіту» не передбачено відрахування студентів за «академічну заборгованість», також не було надано згоди органу студентського самоврядування на його відрахування, що порушує його права та вказує на те, що Наказ №137-33 від 30.01.2017 року є незаконним, тому просив суд визнати нечинним та скасувати Наказ №137-33 від 30.01.2017 року про його відрахування.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначає, що суд не всебічно перевірив усі обставини по справі, оскільки, якби він мав академічну заборгованість, його не допустили б до екзаменів.

Вважає, що Київський національний університет ім. Тараса Шевченка незаконно відрахував його з навчального закладу та неправомірно позбавив можливості реалізувати своє право на здобуття вищої освіти, передбачене Конституцією України та Законом України «Про вищу освіту».

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягаєчастковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач, навчаючись на 3-му курсі філософського факультету КНУ імені Тараса Шевченка (ОС «Бакалавр», спеціальність «Політологія»), за результатами зимової екзаменаційної сесії 2016/2017 навчального року мав академічну заборгованість (незадовільний результат) з п'яти дисциплін: 1) Релігієзнавство; 2) Політологічна теорія держави; 3) Теоретична та практична філософія; 4) Політичні проблеми соціального управління; 5) Загальна теорія політики. (а.с.80)

Наказом Київського національного університету №137-33 від 30.01.2017 року ОСОБА_3 - студента 3 курсу ОС «Бакалавр» спеціальність «6.030104 - Політологія» денної форми навчання з 01.02.2017 року відраховано зі складу студентів Київського національного університету імені Тараса Шевченка за академічну заборгованість. (а.с.17-18)

Наказом №209-33 від 06.02.2017 року частково змінено наказ №137-33 від 30.01.2017 року, в якому вказано, що вважати підставою для відрахування студентів - «невиконання навчального плану». (а.с.19)

Не погоджуючись з наказом, 01.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до університету із заявою про створення комісії, яка перевірить об'єктивність оцінювання його знань. (а.с.58)

Розпорядженням проректора з науково-педагогічної роботи університету №32 від 02.03.2017 року з метою перевірки тверджень, викладених у заяві позивача, було створено 4 комісії для перевірки обставин щодо кожного заявленого предмета окремо. Згідно висновку комісії порушень процедури проведення екзаменів, які б негативно вплинули на об'єктивність оцінки знань студента ОСОБА_3 не встановлено. За результатами усного опитування ОСОБА_3 не виявив знань у межах навчальної програми. (а.с.60-65)

Після оголошення результатів правом на подачу апеляції на незадовільну оцінку чи порушення процедури ОСОБА_3 не скористався.

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_3 посилався на те, що законодавством не передбачено відрахування студентів за «академічну заборгованість», тому Наказ №137-33 від 30.01.2017 року є незаконним та свідчить про порушення ректором університету його конституційного права на освіту, тому просив суд визнати ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_5 відповідачем у справі.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи студентом Київського національного університету імені Тараса Шевченка не виконав навчальний план та склавши іспити на оцінку «незадовільно» з п'яти дисциплін, був відрахований з університету за невиконання навчального плану згідно Закону України «Про вищу освіту», жодного доказу в обґрунтування неправомірності дій відповідача, щодо відрахування позивача з числа студентів надано суду не було. Судом також не було встановлено, що саме громадська діяльність стала підставою для відрахування позивача, а оцінювати знання позивача з будь-яких дисциплін суд не уповноважений. Крім того, позивач не надав суду доказів, що він вичерпав всі можливості для перегляду його оцінок за результатами складених іспитів.

Проте з таким рішенням суду погодитися не можливо, виходячи з наступного.

Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач був студентом Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Згідно Статуту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, університет є юридичною особою, яка утворена у формі державної установи, має права та обов'язки, які виникають з моменту державної реєстрації, і припиняються від дати внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про його припинення.

Таким чином, відносини з приводу навчання та відрахування виникли між позивачем та КНУ імені Тараса Шевченка, як юридичною особою.

ОСОБА_3 оскаржує наказ Київського національного університету імені Тараса Шевченка №137-33 від 30.01.2017 року про його відрахування, підписаний першим проректорам ОСОБА_6.

У позовній заяві зазначив, що його конституційне право на освіту порушено ректором Київського національного університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_5.

Разом з тим, доказів порушення його прав безпосередньо ректором ОСОБА_5, як фізичною особою, позивач не надав, враховуючи те, що відносини з приводу навчання та відрахування виникли між позивачем та КНУ імені Тараса Шевченка, як юридичною особою, а не між позивачем та ректором університету, як фізичною особою та те, що оскаржуваний наказ підписаний першим проректорам ОСОБА_6.

Згідно ст.34 Закону України «Про вищу освіту» безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник (ректор, президент, начальник, директор тощо). Його права, обов'язки та відповідальність визначаються законодавством і статутом вищого навчального закладу.

Керівник є представником закладу вищої освіти у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених цим Законом і статутом закладу вищої освіти.

Керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень: 1) організовує діяльність вищого навчального закладу; 2) вирішує питання фінансово-господарської діяльності вищого навчального закладу, затверджує його структуру і штатний розпис; 3) видає накази і розпорядження, дає обов'язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами вищого навчального закладу доручення; 4) відповідає за результати діяльності вищого навчального закладу перед засновником (засновниками) або уповноваженим ним (ними) органом (особою); 5) є розпорядником майна і коштів; 6) забезпечує виконання фінансового плану (кошторису), укладає договори; 7) призначає на посаду та звільняє з посади працівників; 8) забезпечує охорону праці, дотримання законності та порядку; 9) визначає функціональні обов'язки працівників; 10) формує контингент осіб, які навчаються у вищому навчальному закладі; 11) відраховує з вищого навчального закладу та поновлює на навчання в ньому здобувачів вищої освіти за погодженням з органами студентського самоврядування та первинними профспілковими організаціями осіб, які навчаються (якщо дана особа є членом профспілки), з підстав, установлених цим Законом; 12) забезпечує організацію та здійснення контролю за виконанням навчальних планів і програм навчальних дисциплін; 13) контролює дотримання всіма підрозділами штатно-фінансової дисципліни; 14) здійснює контроль за якістю роботи педагогічних, науково-педагогічних, наукових та інших працівників; 15) забезпечує створення умов для здійснення дієвого та відкритого громадського контролю за діяльністю вищого навчального закладу; 16) сприяє та створює умови для діяльності органів студентського самоврядування, організацій профспілок працівників вищого навчального закладу і студентів, громадських організацій, які діють у вищому навчальному закладі; 17) сприяє формуванню здорового способу життя у здобувачів вищої освіти, зміцненню спортивно-оздоровчої бази вищого навчального закладу, створює належні умови для занять масовим спортом; 18) спільно з виборними органами первинних організацій профспілок працівників вищого навчального закладу і студентів подає для затвердження вищому колегіальному органу громадського самоврядування вищого навчального закладу правила внутрішнього розпорядку та колективний договір і після затвердження підписує їх; 19) здійснює інші передбачені статутом повноваження.

Статутом університету визначено, що безпосереднє управління діяльністю Університету, відповідно до законодавства і цього Статуту, здійснює ректор.

Таким чином, ректор є лише представником закладу вищої освіти у відносинах, зокрема, з фізичними особами та діє без довіреності в межах повноважень.

Проте, відповідачем в даній справі мав бути університет, як юридична особа, з яким в позивача виникли правовідносини з приводу навчання та відрахування.

Відповідно ч.1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно частин 1,2 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У ході розгляду справи, позивачем не заявлялося клопотання про залучення співвідповідачем університет або заміну неналежного відповідача ректора, як фізичної особи, на належного - КНУ імені ТарасаШевченка.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Проте судом першої інстанції не було звернуто уваги на зазначені обставини та помилково відмовлено в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позову, тоді як суд мав відмовити в задоволенні позову з підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача.

Апеляційна скарга не містить посилання на цю обставину, проте згідно ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи те, що ректор, як фізична особа, є неналежним відповідачем, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову з підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_5 про визнання нечинним та скасування наказу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 липня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук