ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3502/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/127/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С. (суддя - доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Чебан О.М.,

з участю апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2018 року, суддя Завадська О.П., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

13.12.2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 37303,53 грн.

На обґрунтування доводів позовної заяви Банк зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.12.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://a-bank.соm.ua/page.php/31 складає між ним та банком кредитний договір. Банк свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язань за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 24.11.2016 року в нього виникла заборгованість на загальну суму 37303,53 грн., з яких: 2810,08 грн. заборгованість за кредитом; 29140,90 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) і 1752,55 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.04.2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.11.2011 року, яка виникла станом на 24.11.2016 року, на загальну суму 35035,98 грн., з яких: 2810,08 грн. - заборгованість за кредитом; 29140,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» 1294,22 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що в позовній заяві невірно зазначена його домашня адреса, тому він не отримував від Банку жодних вимог чи попереджень, отже йому не було відомо про заборгованість. Крім того вказав, що суд не надавши йому належно оформлених документів, що підтверджують позовні вимоги, позбавив його можливості захистити свої права в суді.

Також вказав, що Банк безпідставно збільшив суму боргу, а суд першої інстанції не дослідив чи було належно повідомлено його про наявність такого боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд відмовити апелянту у задоволенні апеляційної скарги, повністю підтримав висновки суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та визнав кредитну заборгованість в розмірі 8289 грн., яка раніше була запропонована йому до сплати Банком з метою добровільного вирішення спору.

Представник Банку в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд розгляд спарив проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню із встановленням іншого розміру коштів, які підлягають стягненню з боржника на користь кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 12.12.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://a-bank.соm.ua/page.php/31 складає між ним та банком кредитний договір. Банк свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язань за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 24.11.2016 року в нього виникла заборгованість на загальну суму 37303,53 грн., з яких: 2810,08 грн. заборгованість за кредитом; 29140,90 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) і 1752,55 грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги Банку частково суд обґрунтовано виходив з того, що надані позивачем докази свідчать про неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором по погашенню кредитного боргу, що призвело до виникнення заборгованості.

В анкеті-заяві від 12.12.2011 року ОСОБА_4 погодився з умовами кредитування та отримав кредитну картку «Універсальна», про що свідчить його особистий підпис на заяві.

Укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів не заперечувалося відповідачем.

В той же час ОСОБА_4 посилається на те, що він фактично не користувався кредитними кошами, оскільки передав їх ОСОБА_5, яка і повинна була проводити погашення кредитних коштів.

Судом обґрунтовано не прийнято до уваги це твердження відповідача, оскільки саме він є стороною кредитного договору і отримав кредитну карту з грошовими коштами від Банку, тому і обов'язок по їх поверненню лежить безпосередньо на ньому, а не на іншій особі, зокрема ОСОБА_5

В своїх заперечення проти позову Банку ОСОБА_4 також посилався на невідповідність розрахунку боргу, наданого позивачем, умовам договору. Апелянт, зокрема, вказав на помилковість визначення розміру боргу по сплаті процентів.

При визначені розміру кредитної заборгованості відповідача, зокрема, і по сплаті процентів, суд виходив з правильності розрахунку, проведеного позивачем, який був доданий до позовної заяви.

Однак такий висновок не ґрунтується на доказах.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з проведеного кредитором розрахунку кредитного боргу, розмір несплачених процентів складає саме 29140,90 грн. (а.с. 4-5).

Відповідно до тарифів банку по кредитній картці «Універсальна» базова процентна ставка на залишок заборгованості становить 3% в місяць, що становить 36% річних.

Як вбачається зі змісту вищезазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12.12.2011 року, укладеного між Банком та ОСОБА_4, процента ставка за кредитом становила 36% річних, починаючи з 13.12.2011 року і діяла до 08.07.2013 року. З цього періоду і до 01.10.2014 року визначено 30% річних, за період з 01.10.2014 року по 01.04.2015 року визначено 38,40% річних, з 01.04.2015 року по 24.11.2016 рік встановлено 46,80% річних. При цьому позичальнику було нараховано 29140,90 грн. заборгованості по сплаті процентів. Однак розмір процентів, зафіксований у розрахунку не відповідає фактично нарахованій сумі боргу по сплату процентів, враховуючи при цьому часткову оплату боржником нарахованих процентів, і є значно завищеним у порівняння з сумами, які повинні бути нараховані відповідно до розміру задекларованих у розрахунку процентів.

На пропозицію апеляційного суду надати Банку розширений розрахунок заборгованості з урахуванням ставки по процентах, яка визначена в розрахунку, доданому до позовної заяви позивач надав відповідь про неможливість виконання цього завдання з урахуванням технічних проблем.

За таких обставин, враховуючи, що на порушення вимог ст.ст. 77-81 ЦПК України позивач не довів розмір кредитної заборгованості по сплаті процентам, і, відповідно, комісії та штрафних санкціях, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Банку в частині визнаної боржником суми, що становить 8289 грн., з яких 2810,08 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту та 5478,92 грн. - заборгованість по сплаті процентів.

При цьому слід зазначити, що саме ця сума була запропонована Банком ОСОБА_4 для сплати кредитної заборгованості в добровільному порядку з метою позасудового вирішення спору.

Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що при поданні позовної заяви до суду першої інстанції ПАТ «Акцент-Банк» було сплачено 1378 грн. судового збору при ціні позову 37303,53 грн., сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2067 грн. апелянту було відстрочено судом до постановлення судового рішення апеляційною інстанцією, апеляційним судом задоволено позов на суму 8289 грн., тому до відшкодування позивачу за рахунок відповідача підлягає 306,19 грн. судових витрат в суді першої інстанції: (8289х100:37303,53=22,22%х1378:100=306,19).

З апелянта в дохід держави підлягає стягнення 459,29 грн. судового збору: (22,22%х2067:100=459,29).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2810,08 грн. заборгованості за кредитом та 5478,92 грн. боргу по процентах.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» 306,19 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 459,29 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 04.12.2018 року.

Головуючий Судді: