Справа № 500/6115/16-ц
Провадження № 2/500/373/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Грубіян Л.І.

при секретарі: Івановій Л.П.

за участю позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача:Чернобровкіної Л.С., Коновалова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - начальник Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Істомін Олександр Вячеславович, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - начальник Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ІФ ДП «АМПУ») Істомін О.В., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення за №179-ос від 27.10.2016 року, поновлення на посаді шкіпера-моториста 2 класу комплексу обслуговування флоту служби експлуатації в ІФ ДП «АМПУ» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2016 року його було звільнено із займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи.

Вважає звільнення незаконним, оскільки згідно з актом повторного огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 13.09.2016 року йому підтверджено третю групу інвалідності загального захворювання. При цьому, було встановлено, що його стан є стабільним, про що є висновок обласної спеціалізованої кардіологічної ЛКК 429 03/к від 20.10.2016 року. Висновком визначено можливість виконувати будь-які роботи крім інтенсивних фізичних навантажень. Робота, які він безпосередньо виконував на підприємстві не пов'язана з інтенсивними фізичними навантаженнями, а тому звільнення з роботи без його згоди та пересвідчення того, чи впливають безпосередньо виконувані ним роботи на погіршення стану здоров'я, є незаконним.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги уточнили, остаточно просили визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІФ ДП «АМПУ» за №179-ос від 27.10.2016 року, поновити на посаді шкіпера-моториста 2 класу комплексу обслуговування флоту служби експлуатації в ІФ ДП «АМПУ», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На задоволені позовних вимог наполягали на підставі доводів, викладених у позовній заяві. Додатково представник позивача зазначила, що за місцем роботи не проводилась атестація робочого місця за умовами праці шкіпера-моториста 2 класу комплексу обслуговування флоту служби експлуатації, відповідно висновок адміністрації про невідповідність займаній посаді за станом здоров'я не має під собою законного підґрунтя. Відповідач поставив позивача у нерівне з іншими працівниками становище, оскільки після встановлення йому інвалідності за загальним захворюванням у 2015 році, його без зміни діагнозу та в порушення Порядку проведення медичних оглядів було неодноразово направлено на проходження нових позачергових медоглядів. При цьому в направленнях вказувалися нові, які раніше не зазначалися, умови праці шкіпера-моториста. Крім того, відповідач не проводив лабораторні дослідження умов праці з визначенням шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, а тому, на її думку, не мав правових підстав надавати позивачу численні направлення на проходження позачергового медичного огляду та, відповідно, звільняти з роботи. Також звернула увагу, що після звільнення, відповідач не видав ОСОБА_1 трудову книжку, а також копію наказу про звільнення, чим порушив ст.47 КЗпП Украї

Крім цього позивач пояснив, що характер виконуваних шкіпером-мотористом 2 класу робіт, описаний його начальником ОСОБА_7 не, відповідає дійсності, дані роботи ним виконувались в його обов'язки прийняти швартові канати, заправити судно водою, весь вільний час знаходитись в «черговому приміщені» .

Представник відповідача позов не визнав, надавши суду заперечення (а.с.18-27), згідно з якими 13.09.2016 року згідно довідки до акту огляду МСЕК №804943 позивачу було підтверджено 3 групу інвалідності та показана праця в комфортних умовах, не пов'язана із значним фізичним напруженням без роз'їздів та відряджень. 26.09.2016 року відповідач з метою отримання роз'яснень формулювання «показана праця в комфортних умовах» та щодо можливості виконання ним професійних обов'язків на займаній посаді звернувся до Одеського обласного центру медичко-соціальної експертизи спеціалізованої кардіологічної МСЕК №1 (далі - ООЦ МСЕ СК МСЕК №1). Згідно листа ООЦ МСЕ СК МСЕК №1 від 27.09.2016 року за №10/1 позивачу на час останнього огляду 13.09.2016 року показана праця не пов'язана із постійним або епізодичним значним фізичним напруженням протягом робочого часу, не показана робота в несприятливих мікрокліматичних та екстремальних умовах; показана праця в одну денну зміну, не більше 8 годин. 28.09.2016 року при проходженні чергового медичного огляду медичною довідкою позивача було визнано непридатним до роботи за професією шкіпер-моторист, в тому числі враховуючи роз'яснення ООЦ МСЕ СК МСЕК №1, на наступними пунктами: наявність нічних змін; робота на відкритому просторі (ризик переохолодження); значне фізичне навантаження протягом робочого часу. Так, згідно посадової інструкції шкіпера-моториста 2 класу комплексу обслуговування флоту служби експлуатації (ПІ 91.16-14, введеної в дію наказом начальника 05.09.2014 року), режиму роботи та опису роботи, складеного керівником структурного підрозділу, шкіпер-моторист 2 класу має змінний характер праці (денна зміна - з 08.00 по 20.00, нічна зміна - з 20.00 до 08.00). Виконувана шкіпером-мотористом робота, у тому числі пов'язана із фізичними навантаженнями, як-то встановлення/зняття трапів, виконання робіт по зачистці причального фронту від снігу (в зимовий період), зачистка берм причалів від мулу (після повені), покіс трави (сапання) (в літній період), витяг плаваючого сміття, гілок, стволів дерев між понтонами та причалом (протягом року), ошланговка з підключенням до питної водораздатної колонки, що потребує нахилів до долу та вставання на коліно. В осінньо-зимовий період основну небезпеку в роботі шкіпера-моториста 2 класу становить здійснення проходів по обмерзлим металевим палубам понтонів з метою їх зачищення, посипання піском або іншими абразивними

засобами. 26.10.2016 року первинна профспілкова організація Ізмаїльського морського порту надала згоду на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. Керуючись вимогами чинного трудового законодавства ДП «АМПУ» було вимушене розірвати трудовий договір із позивачем у зв'язку із невідповідністю займаній посаді через стан здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Зміна умов праці позивача неможлива через цілодобову необхідність обслуговування суден, що прибувають в порт. Від інших запропонованих посад, що відповідають рекомендаціям МСЕК, позивач відмовився. Також звернула увагу, що питання про звільнення позивача вирішувалось виходячи не зі шкідливості умов праці, а з невідповідності стану здоров'я при виконанні роботи в нормальних умовах. Згідно з Переліком робочих місць ІФ ДП «АМПУ» робоче місце за посадою шкіпера-моториста 2 класу не підлягає атестації. 28.10.2016 року ОСОБА_1 у присутності членів комісії відмовився від ознайомлення із наказом про звільнення та отримання трудової книжки, особистої медичної книжки, обхідного листка, про що складено відповідний акт. Позивач отримав під особистий підпис трудову книжку та особову медичну книжку лише 15.11.2016 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що працює на посаді начальника комплексу обслуговування флоту ІФ ДП «АМПУ». Позивач був його підлеглим, працював шкіпером-мотористом на «0» причалі; нарікань щодо виконання ним професійних обов'язків не було. Якось до нього підійшов ОСОБА_1 та повідомив про те, що у нього похитнулося здоров'я, буде оформляти інвалідність та звільнятись. В подальшому комісія визнала позивача не придатним до роботи за професією, у зв'язку з чим він отримав вказівку відділу кадрів не допускати його до виконання обов'язків. На додаткові запитання пояснив, що шкіпер-моторист виконує роботу, передбачену посадовою інструкцією, розроблену ним спільно з охороною праці та відділом кадрів. В рейс дані працівники не виходять. В зміні працює один шкіпер-моторист, що, на його думку, є не зовсім правильно, адже вони працюють взимку в нічний час на слизьких понтонах, здійснюють підключення до берегових електричних колонок і т.і. Інтенсивність роботи залежить не від часу доби, а від приходу-уходу суден. Опис характеру виконуваних шкіпером-мотористом 2 класу робіт ним було зроблено за вимогою голови медичної комісії Дунайської басейнової лікарні на водному транспорті ОСОБА_8 Звернув увагу, що зазначені в даному описі роботи відповідають тим обов'язкам шкіпера-моториста 2 класу, які передбачені посадовою інструкцією. Атестація робочого місця шкіпера-моториста, а також компенсація за шкідливість умов праці не передбачені. Шкідливість умов праці шкіпера-моториста визначається по характеру виконуваних робіт. Зокрема, загальна вібрація в роботі шкіпера-моториста може спричинятися під час швартування будь-якого судна при працюючому двигуні. Крім того, відповідно до функціональних обов'язків шкіпер-моторист може оформляти наряди на борту іноземних суден.

Свідок ОСОБА_9 надала пояснення про те, що працює на посаді начальника відділу управління персоналом ІФ ДП «АМПУ». У 2015 році шкіпер-моторист 2 класу ОСОБА_1 отримав третю групу інвалідності за загальним захворюванням. Згідно Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та КЗпП України, якими передбачена обов'язковість висновків МСЕК для роботодавця, він був направлений на медичну комісію. За результатами проходження даної комісії було надано висновок про придатність ОСОБА_1 до роботи за професією строком на один рік. У вересні 2016 році позивач підтвердив третю групу інвалідності строком на два роки. Згідно рекомендацій МСЕК та з метою визначення придатності для роботи в умовах трудового процесу ОСОБА_1 був направлений на медичну комісію. За результатами проходження комісії позивач був визнаний не придатним для роботи за професією шкіпера-моториста. Висновок комісії позивач сприйняв дуже обурено, зауваживши, що буде оскаржувати. ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади, які відповідали його спеціальності та стану здоров'я, від обіймання яких він

відмовився в присутності своєї дружини та інших трьох осіб, про що було складено відповідний акт. На виконання законодавчих норм голові профспілкового комітету було направлено подання для надання згоди на звільнення позивача за п.2 ст.40 КЗпП України. На засіданні профспілкового комітету ОСОБА_1 підтвердив, що йому пропонувалися вакантні посади. Профспілковим комітетом була надана згода на звільнення позивача, у зв'язку з чим з ним було проведено повний розрахунок та звільнено із займаної посади. На додаткові запитання пояснила, що шкідливість умов праці визначається лікарем з гігієни праці за участю роботодавця та представника профспілкової організації в Акті визначення категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду ІФ ДП «АМПУ». В довідці про направлення позивача на медичний огляд описані відповідні умови праці, так як у довідці до акту огляду МСЕК та індивідуальній програмі реабілітації інваліда, формулювання яких були роз'яснені Одеським обласним центром МСЕ спеціалізованої кардіологічної МСЕК, йому рекомендована праця в комфортних умовах, не пов'язана із значним фізичним і нервово-психічним напруженням. Атестація робочого місця шкіпера-моториста не проводилася, оскільки вона не підпадає під списки №1 та №2 Методичних рекомендацій. Крім того, вона проводиться один раз на п'ять років; строк ще не сплинув. Також звернула увагу, що працівник може бути направлений на позачерговий медичний огляд не лише за результатами атестації робочого місця, а й за ініціативою роботодавця, якщо він вбачає відповідну необхідність. Тим більше, що по відношенню до інвалідів це не право роботодавця направляти на медичну комісію, а його безпосередній обов'язок.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_8, яка працює на посаді завідувача консультативно-діагностичного відділення Дунайської басейнової лікарні на водному транспорті, у вересні 2016 року шкіпер-моторист 2 класу ОСОБА_1 був направлений на позачерговий медичний огляд для визначення можливості виконувати функціональні обов'язки з станом здоров'я (йому була підтверджена третя група інвалідності). Під час проходження медичного огляду позивач надав їй висновок обласної спеціалізованої Кардіологічної ЛКК від 13.09.2016 року, висновок комп'ютерної томографії органів грудної клітини обласної клінічної лікарні від 12.09.2016 року, рекомендації пульмонолога обласної клінічної лікарні, висновок кардіоехоскопії серця обласної клінічної лікарні від 12.09.2016 року, довідку МСЕК, а також індивідуальну програму реабілітації інваліда. Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом по загальному захворюванню серцево-судинної системи, нею на комісію було запрошено кардіологів. Дані лікарі оглянули позивача, ознайомилися з відповідною медичною документацією та встановили, що наявні захворювання в усіх випадках є протипоказаннями для роботи за професією. Через деякий час позивач знову був направлений відділом кадрів ІФ ДП «АМПУ» на позачерговий медичний огляд з характеристикою умов праці та висновком обласного центру МСЕ, в якому було дано визначення «комфортні умови праці». За результатами вивчення медичної документації комісія дійшла висновку про те, що умови праці ОСОБА_1 не відповідають рекомендаціям обласної кардіологічної МСЕК №1, він є не придатним до роботи за посадою шкіпера-моториста за наступними показниками: нічні зміни, робота на відкритому просторі (ризик переохолодження та загострення супутніх захворювань), фізичне навантаження протягом робочого часу. На додаткові запитання пояснила, що загальний порядок проходження позачергового медичного огляду відрізняється від порядку проведення медичного огляду інваліда, так як останньому можуть бути призначені додаткові обстеження. Умови праці позивача можуть погіршити його основне захворювання (зробити довшими та частішими приступи стенокардії, призвести до інфаркту міокарда), загострити супутнє захворювання - органів дихання, яке, в свою чергу, погіршить основне захворювання. Для надання об'єктивного та правильного висновку на засідання комісії запрошувався начальник ОСОБА_1 - ОСОБА_7,

який роз'яснив специфіку роботи шкіпера-моториста 2 класу. Також ними затребувалась письмова інформація щодо характеру виконуваних позивачем робіт, адже висновки кардіологічної МСЕК для них є обов'язковими. Позивачу в будь-який час може стати зле, а тому їм необхідно було розуміти в яких умовах він працює. Висновок комісії ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржував.

Вислухавши позивача та представників сторін, допитавши свідків, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачені гарантії забезпечення прав громадян на працю, до яких, зокрема, належать правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

За змістом пункту 2 частини першої, частиною другою статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи. Звільнення з підстав, зазначених у пункті 2 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частина перша статті 43 КзпП України визначає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених, у тому числі, пунктом 2 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 12.06.2013 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду шкіпера-моториста 2 класу комплексу обслуговування флоту служби експлуатації в ІФ ДП «АМПУ» (а.с.5).

29.05.2014 року медичною довідкою про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника, позивач визнаний придатним до роботи за професією шкіпер-моторист строком на 12 місяців (а.с.55).

14.09.2015 року згідно з довідкою до акту огляду МСЕК №782443 позивачу встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням строком до 01.10.2016 року. Висновком про умови та характер праці було показано працю без фізичного та психо-емоційного напруження, з регламентованим робочим днем (а.с.56).

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда за №1362 від 14.09.2015 року ОСОБА_1 показана праця без фізичного напруження, не пов'язана з довготривалою ходьбою, з регламентованим робочим днем (а.с.57).

26.10.2015 року медичною довідкою про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника, ОСОБА_1 визнаний придатним до роботи за професією шкіпер-моторист без виходів в рейс строком до 26.10.2016 року (а.с.59).

19.11.2015 року Актом визначення категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду ІФ ДП «АМПУ» визначено категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду у 2016 році, зокрема, в Комплексі обслуговування флоту визначено посаду шкіпер-моторист, із

зазначенням таких шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, як «п.2.5. суміш вуглеводів нафти»; п.5.4. виробничий шум; п.5.3.2. загальна вібрація» (а.с.68, 69).

13.09.2016 року Довідкою до акту огляду МСЕК за №804943 позивачу підтверджено 3 групу інвалідності строком до 11.09.2018 року та показана праця в комфортних умовах без роз'їздів і відряджень, не пов'язана із значним фізичним та нервово-психічним навантаженням (а.с.9, 12, 60).

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда за №1366 від 13.09.2016 року ОСОБА_1 показана праця в комфортних умовах, не пов'язана із значним фізичним напруженням, без роз'їздів та відряджень (а.с.61).

26.09.2016 року ДП «АМПУ» листом за вих.№1636/19/10-16 звернулося до Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи спеціалізованої кардіологічної МСЕК №1 з проханням надати роз'яснення щодо можливості виконання ОСОБА_1 професійних обов'язків на займаній посаді (а.с.62).

Згідно листа Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи спеціалізованої кардіологічної МСЕК №1 за вих.№10/1 від 27.09.2016 року ОСОБА_1 на час останнього огляду 13.09.2016 року згідно захворюванням показана праця не пов'язана із значним нервово-психічним напруженням з постійним або епізодичним значним фізичним напруженням протягом робочого часу, не пов'язаної з обслуговуванням діючих електротехнічних установок з потенційною небезпекою для оточуючих у разі раптового припинення роботи; не показані професії водіїв, робота на висоті, в несприятливих мікрокліматичних та екстремальних умовах. Показана праця в одну денну зміну, не більше 8 годин, без роз'їздів і відряджень (а.с.63).

28.09.2016 року медичною довідкою про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника, позивача визнано непридатним для роботи за професією шкіпер-моторист, в тому числі, враховуючи роз'яснення Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи спеціалізованої кардіологічної МСЕК №1 за вих.№10/1 від 27.09.2016 року, за наступними пунктами: наявність нічних змін; робота на відкритому просторі (ризик переохолодження); значне фізичне навантаження протягом робочого часу (а.с.64).

11.10.2016 року ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади прибиральника виробничих приміщень комплексу обслуговування флоту служби експлуатації ІФ ДП «АМПУ», робітника з обслуговування лазні Іллічівської філії ДП «АМПУ» та двірника Скадовської філії ДП «АМПУ», проте жодна із запропонованих посад ним не була прийнята до розгляду. Від підпису про ознайомлення з вакантними посадами позивач відмовився, про що зроблено відповідний запис (а.с.45-47).

26.10.2016 року профспілковий комітет первинної профспілкової організації ІФ ДП «АМПУ» надала згоду на звільнення позивача із займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.43, 44).

28.10.2016 року ОСОБА_1 наказом по ІФ ДП «АМПУ» за №179-ос від 27.10.2016 року звільнений із займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи (а.с.6-8, 42).

28.10.2016 року позивач в присутності членів комісії Відділу управління персоналом відмовився від ознайомлення з наказом за №179-ос від 27.10.2016 року та отримання його копії, а також від отримання трудової книжки, особової медичної книжки та обхідного листка, про що було складено Акт (а.с.48).

31.10.2016 року листом ІФ ДП «АМПУ» за вих.№1833/19/10-16 ОСОБА_1 повторно сповіщено про необхідність отримання трудової книжки, особової медичної книжки, ознайомлення з наказом про звільнення, здачі спецодягу та перепустки (а.с.49-52).

15.11.2016 року позивач під особистий підпис отримав трудову книжку та особову медичну книжку, про що свідчить відповідний запис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, а також відмітка в особовій картці працівника (а.с.53, 54).

Пункт 1.3 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21.05.2007 року за №246 (далі - Порядок за №246) визначає, що обов'язкові попередній (під час прийняття на роботу) і періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди проводяться для працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, та щорічно для осіб віком до 21 року.

За змістом пункту 1.5 Порядку за №246 періодичні медичні огляди проводяться, у тому числі, з метою вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу.

Згідно з пунктом 2.2. Порядку за №246 заклади державної санітарно-епідеміологічної служби щорічно за заявою роботодавця (його представника), за участю представника первинної профспілкової організації або уповноваженої працівниками особи визначають категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та до 1 грудня складають Акт визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду за формою, зазначеною у додатку 1.

На підставі Акта визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду, роботодавець складає протягом місяця у чотирьох примірниках поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, за формою, зазначеною у додатку 2 на паперовому та електронному носіях, узгоджує їх у санітарно-епідеміологічній станції. Один примірник списку залишається на підприємстві (у відповідальної за організацію медогляду посадової особи), другий - надсилається до закладів охорони здоров'я, третій - до закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, четвертий - до робочого органу виконавчої дирекції Фонду (пункт 2.3 Порядку за №246).

Відповідно до пункту 2.6 Порядку за №246 періодичність проведення медичних оглядів, фах лікарів, які беруть участь у їх проведенні, перелік необхідних лабораторних, функціональних та інших досліджень, медичні протипоказання допуску до виконання робіт, пов'язані із впливом виробничих факторів, визначені у Переліку шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, при роботі з якими обов'язкові попередній (періодичні) медичний огляд працівників, наведеному в додатку, 4 та Переліку робіт, для виконання яких є обов'язковим попередній (періодичні) медичний огляд працівників, наведеному в додатку 5.

Пунктом 2.16 Порядку за №246 передбачено, що результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоров'я заносяться до Картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду (далі - Картка працівника) за формою, зазначеною у додатку 7, і до Медичної картки амбулаторного хворого (форма 025/о), затверджена наказом МОЗ України від 27.12.99 №302 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)».

На підставі Картки працівника Комісією видається працівнику медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника за формою, зазначеною у додатку 8.

Результати медичного огляду можуть бути оскаржені роботодавцем або громадянином у закладах охорони здоров'я вищого рівня або в судовому порядку (пункт 2.27 Порядку за №246).

Пунктом 3.8 Порядку за №246 передбачено, що роботодавець забезпечує за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників за своєю ініціативою, якщо стан здоров'я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов'язки.

Згідно з п.п.4.1.5 п.4.1 Порядку за №246 заклади охорони здоров'я приймають рішення про профпридатність працівника, про що робиться запис у Картці працівника.

Відповідно до п.п.4.3.2 п.4.3 Порядку за №246 заклади державної санітарно-епідеміологічної служби погоджують списки працівників, які підлягають періодичним медоглядам, та план-графік проведення медогляду працівниками охорони здоров'я.

Стаття 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» від 21.03.1991 року за №875-ХІІ (далі - Закон за №875-ХІІ) визначає, що інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Порядок та умови визначення потреб у зв'язку з інвалідністю встановлюється на підставі висновку медико-соціальної експертизи та з урахуванням здібностей до професійної і побутової діяльності інваліда. Види і обсяги необхідного соціального захисту інваліда надаються у вигляді індивідуальної програми медичної, соціально-трудової реабілітації і адаптації. Індивідуальна програма реабілітації є обов'язковою для виконання державними органами, підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями (ст.5 Закону за №875-ХІІ).

За змістом ст.17 Закону за №875-ХІІ підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовженню трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.21 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року за №9, при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

Пункти 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року за №442 (далі - Порядок за №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета проведення атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ (п.3 Порядку за №442).

Пункт 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року за №1371 (далі - Положення №1371) визначає, що медико-соціальна експертиза проводиться особами, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які причиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з п.6 Порядку №1371 висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації інваліда, обов'язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

При звільненні позивача був дотриманий порядок, врегульований ч.2 ст.40, ч.1 ст.43 КЗпП України. Зокрема, ОСОБА_1 було запропоновано зайняти вакантні посади, які б відповідали його стану здоров'я та спеціальності, від обіймання яких він відмовився у присутності свідків. Крім того, розірвання трудового договору було проведено за попередньою згодою первинної профспілкової організації. Дані обставини підтверджуються витягом з протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації за №26 від 26.10.2016 року, а також відповідними актами (а.с.43-47).

Аналіз діючого трудового законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що ДП «ІМТП» при вивільненні позивача дотриманий порядок, врегульований ст.ст.40, 42 і 49-2 КЗпП України.

Твердження позивача та його представника про те, що позивач здоровий і може виконувати роботу шкіпера-моториста, спростовується висновком медико-соціальної експертизи.

Частина 1 ст.13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - начальник Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Істомін Олександр Вячеславович, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 258 - 259, 263 - 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмету спору, - начальник Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Істомін Олександр Вячеславович, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області, а після початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Л.І.Грубіян