АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2057/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Малинников О.Ф.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач: Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мунька Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року

в справі за заявою ОСОБА_4 про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі № 761/31283/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за генеральною кредитною угодою № 010/26-01/05/086 від 06 липня 2007 року, в рамках якої укладені:

кредитний договір № 014/26-01/05/087 від 06 липня 2014 року, в загальному розмірі 17 595,53 дол. США та 4 743 грн. 68 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 16 270,49 дол. США, заборгованості по відсоткам - 1325,04 дол. США, пені по кредиту - 2 197 грн. 22 коп., пені по відсотках - 2 546 грн. 46 коп.

кредитний договір № 014/26-01/05/088 від 06 липня 2014 року, у загальному розмірі 80 145,42 дол. США та 9 813 грн. 29 коп., що складається з заборгованості за кредитом - 74 076,08 дол. США, заборгованості за відсотками - 6069,34 дол. США, пені по кредиту 9 054 грн. 46 коп., пені по відсотках - 758 грн. 83 коп.;

кредитний договір № 014/95-04/05/684М від 08 квітня 2008 року, у загальному розмірі 31075,61 дол. США та 7 633 грн. 28 коп., що складається з заборгованості за кредитом - 28 175,61 дол. США, заборгованості за відсотками - 2900 дол. США, пені по кредиту 3 546 грн., пені по відсоткам 4 087 грн. 28 коп.,

Вирішено питання судових витрат.

У листопаді 2016 року представником ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку до районного суду надіслано заяву про відстрочення виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_4 значну суму коштів, але на даний час сплатити кошти не має можливості, в силу незадовільного майнового (матеріального) становища, оскільки заявник на даний час не працює та не має постійного доходу, а відтак стягнута судом сума коштів не може бути погашена в найближчий час.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, остільки заявник повністю визнає присуджену з нього суму грошових коштів на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та бажає її сплатити добровільно, але на даний час через незадовільне майнове (матеріальне) становище не має змоги це здійснити, між ним та банком тривають переговори щодо узгодження порядку та строків погашення присуджених грошових зобов'язань, а відстрочка виконання судового рішення жодним чином не завдасть шкоди стягувачу, при тому, що виконавчою службою здійснюються заходи з оцінки та реалізації належного боржнику нерухомого майна, яке є об'єктом забезпечення, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити по справі судове рішення нового змісту, якою відстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року на один рік.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду, районний суд виходив з підстав відсутності правових підстав до її задоволення, остільки заявником не було надано доказів щодо виключних обставин в розумінні ст.373 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали) для відстрочення рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у судовому рішенні доказів.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 373 ЦПК України, який був чинним на час постановлення ухвали суду першої інстанції, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засідання з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року було задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» й з ОСОБА_4 стягнуто кредитну заборгованість (а.с.75-78).

В обґрунтування наявності підстав до відстрочення виконання судового рішення ОСОБА_4 вказував на те, в даний час сплатити кошти він не має можливості з причин незадовільного майнового (матеріального) становища, оскільки заявник на даний час не працює та не має постійного доходу.

Разом з тим, відповідно керівних роз'яснень, які містяться у п. 10 Постанови Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Між тим, заявником не було надано у відповідності до вимог ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України, чинного на час винесення оскаржуваного судового рішення, жодних доказів щодо виникнення виключних обставин в розумінні ст. 373 ЦПК України (в редакції Закону 2004 року), а наведені ним підстави не можуть бути визнанні судом такими, що вказують на відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Колегія суддів приходить до висновку, що указані в заяві про відстрочку виконання рішення суду та в апеляційній скарзі обставини, у розумінні ст. 373 ЦПК України, який був чинний на час винесення постанови, не є винятковими та такими, що дають підстави для відстрочення виконання рішення суду, оскільки сам по собі факт безробіття боржника та відсутність матеріальної забезпеченості погашення заборгованості не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

За своїм змістом апеляційна скарга є викладенням змісту заяви про відстрочку виконання рішення суду, яка отримала належну оцінку суду першої інстанції. Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, у апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержавнним норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 353, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Мунька Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: