Номер провадження 2/225/151/2018
Єдиний унікальний номер судової справи 225/6201/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Геря О.Г.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона є основним наймачем квартири № 33, що розташована в будинку № 14а по вул. Лісна м. Торецька Донецької області. У зазначеній квартирі також зареєстрований онук позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак за місцем реєстрації не проживає з квітня 2014 року, його особистих речей в квартирі не має. Також позивач зазначила, що ОСОБА_2 24.02.2016 року отримав паспорт громадянина ОСОБА_3 Федерації і не має наміру повертатись у м. Торецьк Донецької області. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем змушує ОСОБА_1 нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також чинить перешкоди у користуванні квартирою, просить визнати свого онука ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засіданні не зявився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення .

Відповідач до судового засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішення зазначеного питання поклався на розсуд суду.

Приймаючи до уваги думку позивача, яка не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є основним наймачем квартири № 33, що розташована в будинку № 14а по вул. Лісна м. Торецька Донецької області.

За зазначеною адресою згідно довідки КП «Торецьккомсервіс» від 09.11.2017 року окрім ОСОБА_1 також зареєстрований ОСОБА_2, який є онуком позивача.

Судом встановлено, що з квітня 2014 року відповідач не мешкає у вказаному житловому приміщенні і не проявляє будь-якого бажання у ньому мешкати, власних речей не зберігає, що підтверджується актом вуличного комітету по вулиці Лісна, 14а м. Торецька та актом обстеження житлових умов від 04.05.2017 року.

Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141, 263,280 ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 33, що знаходиться в житловому будинку № 14а по вулиці Лісна міста Торецька Донецької області.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: