Справа № 182/1691/18
Провадження № 2/0182/1865/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.03.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнював (а.с.4-6,94-97), посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до укладеного Договору №б/н від 21.12.2007 року (далі - Договір) відповідачем ОСОБА_4 отримано кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керувався п.п.2.1.1.2.3.,2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_5, і Клієнт дає право ОСОБА_5 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п.2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_5, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами ОСОБА_5», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та ОСОБА_5 Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення ст.ст.526,527,530,610,615,1054 ЦК України та умов Договору відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав.

Станом на 31.01.2018 року заборгованість відповідача за Договором склала 83683 грн. 33 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3327 грн. 81 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 71694 грн. 41 коп., заборгованість за пенею та комісією 4200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 3961 грн. 11 коп.

Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 83683 грн. 33 коп. та понесені ним судові витрати.

Ухвалою судді від 03.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 10.07.2018 року о 12:15 год. (а.с.52,53).

Ухвалою суду від 04.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про розгляд справи в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження (а.с.59,60).

08.06.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.65-91), згідно якого вважає вимоги позову незаконними, необґрунтованими, безпідставними та таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Зазначив, що у наданих позивачем до суду Умовах та Правилах надання банківських послуг відсутній підпис позичальника про його ознайомлення, як того вимагає Договір про надання банківських послуг; в Умовах зазначена дата їх затвердження наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, але відсутня інформація, що ці Умови стосуються кредиту позичальника, оскільки з даними Умовами від 2010 року він не міг бути ознайомлений, підписуючи Договір у 2007 році; згідно підписаної заяви йому надавався строковий кредит у сумі 1953,60 грн., а згідно позовної заяви кредит визначений у розмірі 5000,00 грн.; представлений розрахунок заборгованості не відповідає умовам строкового договору, позивачем в односторонньому порядку змінено процентну ставку з 36% до 43,20%; позивач всупереч ч.5 ст.550 ЦК України звернувся з вимогою про стягнення процентів від штрафу у розмірі 3961,11 грн.; позивач всупереч ст.549 ЦК України звернувся з вимогою про стягнення окремо штрафу у розмірі 500,00 грн. та окремо процентної складової у розмірі 3961,11 грн. на підставі наведеного у задоволенні позову просить відмовити.

Також 08.06.2018 року відповідачем надано заяву про застосування позовної давності (а.с.62,63), яка обґрунтована наступним. Відповідно до Заяви № DNYJF911770087 від 21.12.2007 року йому було надано строковий кредит в сумі 1953,60 грн. на строк 10 місяців по 21.10.2008 року включно. Позовна давність за цим договором сплила 21.10.2011 року. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що останній платіж позичальником був здійснений 08.07.2014 року, отже після вказаної дати позивачу стало відомо про несплату чергового платежу. Вважає, що позивач звернувся до суду з позовом 13.03.2018 року з пропуском строку загальної позовної давності. Тому просив відмовити позивачу у позові у звязку із пропуском строку позовної давності.

05.07.2018 року від позивача на електрону пошту суду надійшла відповідь на відзив, яка 30.07.2018 року надійшла на адресу суду (а.с.92,109-157). У відповіді на посилається на правомірність нарахування заборгованості відповідача. Зазначено, що під час укладання строкового кредиту Позичальнику було одночасно оформлено та видано кредитну картку. Предметом даного спору є кредитний договір № б/н від 21.12.2007 року, згідно якого Позичальник отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стосовно строків позовної давності зазначив, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня листопада місяця 2015 року. Оскільки позивач звернувся з даним позовом до спливу позовної давності, вважає, що строк позовної давності при зверненні до суду позивачем дотримано.

18.07.2018 року позивач надав уточнену позовну заяву з додатками (а.с.94-107). В обґрунтування якої послався на наступне. Відповідно до укладеного Договору №б/н від 21.12.2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керувався п.п.3.2.,3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_5, і Клієнт дає право ОСОБА_5 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_5, відповідно до п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Пунктом 4.6. Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт доручає ОСОБА_5 здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті ОСОБА_5 за даним договором при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Пунктом 5.3. Умов та Правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_5 та інших невідємних частин Договору. Таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_5 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та Правил надання банківських послуг і п. 5.8. Правил користування платіжною карткою. У порушення ст.ст.526,527,530,610,615,629,1054 ЦК України та умов Договору відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав.Станом на 31.01.2018 року заборгованість відповідача за Договором склала 83683 грн. 33 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3327 грн. 81 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 71694 грн. 41 коп., заборгованість за пенею та комісією 4200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 3961 грн. 11 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 83683 грн. 33 коп. та понесені ним судові витрати.

02.08.2018 року від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надійшов відзив на уточнену позовну заяву (а.с.158-161). Від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 16.08.2018 року до суду надійшли заперечення (а.с.162-170), якими представник відповідача просив відмовити у позові про стягнення заборгованості в повному обсязі у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вказав, що предметом позову є саме строковий договір про надання кредиту, відповідач ознайомився та згоден з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), тарифами, що складає між ним та ОСОБА_5 кредитно-заставний договір. Процентна ставка з 36% до 43,2% була змінена позивачем в односторонньому порядку, доказів щодо надання згоди відповідача не надано. Зауважив, що згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж здійснений відповідачем датований 08.07.2014 року, отже позивачу після 08.07.2014 року стало відомо про несплату чергового платежу. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

17.09.2018 року позивачем була надана відповідь на заперечення (а.с.171-181), яка обґрунтована наступним. Під час укладання строкового кредиту позичальнику було одночасно оформлено кредитну картку, про що свідчить підпис відповідача в анкеті-заяві та вказаний номер виданої картки. Предметом даного спору є кредитний договір № б/н від 21.12.2007 року, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, на підставі чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року витребувано у ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» належним чином завірені копії наступних документів: докази щодо зміни організаційно правової форми (назви) ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» та докази того, що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК»; докази щодо повноважень ОСОБА_7 на здійснення дій від імені та в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», зокрема подання відповіді на заперечення станом на 17.09.2018 року (а.с.187-188).

Ухвалою суду від 22.11.2018 року замінено позивача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК».

Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.3). Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, його представник у судове засідання не зявилися. Представник відповідача - ОСОБА_6 надав суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.190), проти задоволення позову заперечує.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши відзив на позовну заяву та уточнену позовну заяву відповідача, відповіді позивача на відзив, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору.

Як вбачається з Заяви Позичальника № DNYJF911770087 від 21.12.2007 року (SAMDN500TC000456628) (а.с.48-на звороті), ОСОБА_3 надав Позичальнику ОСОБА_4 строковий кредит у сумі 1953 грн. 60 коп. (далі - «Кредит») на строк 10 місяців строк з 21.12.2007 року по 21.10.2008 року включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 177,60 грн. в обмін на зобовязання, комісії в зазначені в Заяві та Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі - «Умов») строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «19» по «24» число кожного місяця Позичальник повинен надавати ОСОБА_5 грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 195 грн. 47 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Для виконання зобовязань ОСОБА_3 відкриває Позичальнику рахунок № 8606 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам.

Відповідно до Заяви Позичальника № DNYJF911770087 від 21.12.2007 року (SAMDN500TC000456628), Позичальник ознайомився та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), які йому були надані у письмовій формі.

Також з заяви від 21.12.2007 року (а.с.48-на звороті) вбачається, що відповідачем ОСОБА_4 отримано кредитну картку №015810, кредитка «Універсальна 30 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом 0, базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с.11). Тобто, між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 21.12.2007 року.

Відповідно до Заяви Позичальника від 21.12.2007 року, Позичальник ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Позичальник підтвердив свою згоду, що ця Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та ОСОБА_5 договір про надання банківських послуг. ОСОБА_5 має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. ОСОБА_5 інформує клієнта про розмір початково встановленого кредитного ліміту в Памятці клієнта.

Вказане підтверджується підписом відповідача у Заяві Позичальника від 21.12.2007 року.

Відповідно до уточнених позовних вимог позивача, предметом позову є укладений між сторонами договір №б/н від 21.12.2007 року.

Відповідно до п.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), доданих до уточненого позову (а.с.98-103), дані Умови та правила надання банківських послуг визначають умови, на яких ПриватБанк (далі - ОСОБА_3) пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, вказані в Заяві та Памятці Клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується Клієнтом і, таким чином, Клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг.

Згідно п.п.3.2.,3.3. Умов, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_5, і Клієнт дає право ОСОБА_5 в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_5.

Відповідно до п.4.6. Умов, клієнт доручає ОСОБА_5 здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту в межах сум, підлягаючих сплаті банку за даним Договором при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Одночасно п.5.3 Умов, передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_5 та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_5 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та Правил надання банківських послуг і п.5.8. Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3. до обовязків Позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов.

Як вбачається з виписки по особову рахунку ОСОБА_4 за період з 01.12.2007 по 05.07.2018 (а.с.120- на звороті) по рахунку № 4149…5810, зниження кредитного ліміту 0,00 грн., дата проведення 21.12.2007 року; 23.01.2008 року збільшено кредитний ліміт 500,00 грн.; 24.01.2008 року встановлено кредитний ліміт 500,00 грн., 25.01.2008 року збільшено кредитний ліміт 500,00 грн.; 26.01.2008 року встановлено кредитний ліміт 500,00 грн., 27.11.2008 року збільшено кредитний ліміт 1000,00 грн., 12.02.2009 року знижено кредитний ліміт 900,00 грн., 05.08.2009 року збільшено кредитний ліміт 2400,00 грн.; 11.02.2011 року збільшено кредитний ліміт 2800,00 грн.; 24.12.2012 року збільшено кредитний ліміт 5000,00 грн.; 11.12.2013 року збільшено кредитний ліміт 4700,00 грн.; по рахунку № 5211…3915, 13.08.2014 року встановлено кредитний ліміт 3300,00 грн.; 19.08.2015 року знижено кредитний ліміт 3300,00 грн.

Згідно з п.6.4 Умов, за незгодою зі зміною Правил та/або ОСОБА_5, які викладені на банківському сайті позичальник зобовязується надати ОСОБА_5 письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед ОСОБА_5 заборгованість.

Відповідно до п.6.5. Умов, Клієнт зобовязаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.6.6. Умов, Клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань по Договору, за вимогою ОСОБА_5 виконати зобовязання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті Винагороди ОСОБА_5.

Відповідно до п.8.6. Умов, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити ОСОБА_5 штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до змісту заяви позичальника строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами, відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.9.12 Умов, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Пунктом 5 Розділу ІІ Умов визначений порядок нарахування та оплати відсотків, прядок погашення боргових зобовязань.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 21.12.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 21.12.2007 року (а.с.48-на звороті), відповідачем ОСОБА_4 отримано кредитну картку №015810, кредитка «Універсальна 30 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом 0, базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. З виписки по рахунку вбачається, що відбувався перевипуск карток №4149**** ****5810, №4149**** ****7216, №5211**** ****3915 (а.с.118-121). Згідно наданої позивачем інформації від 05.07.2018 року (а.с.122), клієнт ОСОБА_4 згідно кредитного договору №б/н від 21.12.2007 року отримав картки №015810, №877216, №033915, остання мала термін дії до 11.2015 року.

Відповідно до Заяви Позичальника від 21.12.2007 року, ОСОБА_4 ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді, своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, підтвердив свою згоду, що ця Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та ОСОБА_5 договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а отже договір є укладеним (а.с.48-на звороті).

Визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, що підтверджується випискою по особовому рахунку боржника (а.с.118-121).

Відповідач до підписання договору, мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний, позивач користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по с особовому рахунку боржника ОСОБА_4 (а.с.118-121), що свідчить про те, що він був згоден з умовами даного договору, а також не вимагав надання додаткової інформації по кредитному договору.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У порушення умов Договору відповідач свої зобовязання за Договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-9), випискою по особовому рахунку боржника (а.с.118-121).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором станом на 31.01.2018 року за відповідачем утворилась заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3327 грн. 81 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 71694 грн. 41 коп., заборгованість за пенею та комісією 4200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 3961 грн. 11 коп.

Вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу ОСОБА_5 виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Таким чином, умовами договору, укладеного між сторонами, чітко передбачено обовязок боржника сплачувати чергові платежі, відсотки за користування кредитом у визначені строки та відповідальність за порушення умов договору.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

При цьому, вирішуючи питання щодо одночасного стягнення процентів, визначених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України і трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, слід мати на увазі, що проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим, за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним.

Відповідно до статті 616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Отже, положення статті 616 ЦК України дійсно передбачають право суду, за певних умов, зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Таким чином нараховані ОСОБА_5 проценти є платою за користування кредитними коштами, отриманими за договором, а не мірою відповідальності за порушення зобовязання, тому суд вважає що на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню з відповідача відсотки за процентами за користування кредитом, відсотки за пенею та комісією, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова).

Відповідач у заяві від 08.06.2018 року (а.с.62,63) просив застосувати позовну давність.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Відповідно до змісту заяви позичальника строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами, відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.9.12 Умов, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно наданої позивачем інформації від 05.07.2018 року (а.с.122), клієнт ОСОБА_4 згідно кредитного договору №б/н від 21.12.2007 року отримав картки №015810, №877216, №033915, остання мала термін дії до 11.2015 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із чч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, укладений кредитний договір передбачає обов'язок щомісячного погашення відсотків по кредиту до 25 числа кожного наступного місяця (а.с.11,48-на звороті), тому перебіг позовної давності починається після несплати кожного чергового платежу.

Однак строк дії договору відповідає строку дії картки та встановлений до листопада 2015 року, а тому при зверненні до суду з позовом 13.03.2018 року позивачем строк позовної давності не пропущений.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, те, що з позовом до суду позивач звернувся в межах строку позовної давності, перевіривши правильність даних позивачем розрахунку заборгованості й враховуючи відсутність доказів з боку відповідача на його спростування, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № б/н від 21.12.2007 року за сумою кредиту 3327 грн. 81 коп., за процентами за користування кредитом 71694 грн. 41 коп., за пенею та комісією 4200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 3961 грн. 11 коп., а всього 83683 грн. 33 коп.

Також, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.42).

Керуючись, ст.ст.12,13,81,89,141,259,263-265,268,354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.253,256-258,261,525-527,530,536,549,550,599,610-612,615,625-628,629,634,1046,1048-1050, 1054,1056-1 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: 53225, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Олексіївка, вул. Чкалова, буд.26) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.12.2007 року за сумою кредиту 3327 грн. 81 коп. (три тисячі триста двадцять сім грн. 81 коп.), за процентами за користування кредитом 71694 грн. 41 коп. (сімдесят одну тисячу шістсот девяносто чотири грн. 41 коп.), за пенею та комісією 4200 грн. 00 коп. (чотири тисячі двісті грн. 00 коп.), штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп. (пятсот грн. 00 коп.), штраф (процентна складова) 3961 грн. 11 коп. (три тисячі девятсот шістдесят одну грн. 11 коп.), а всього до стягнення 83683 грн. 33 коп. (вісімдесят три тисячі шістсот вісімдесят три грн. 33 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_1