Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 214/6005/15-ц

провадження № 61-23523св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник позивачів - ОСОБА_5,

позивач - ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

відповідач - Виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської області,

треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, державний нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ДонцоваНаталія Юріївна, Криворізьке управління Дніпропетровського регіонального департаменту акціонерного комерційного інвестиційного банку «УкрСиббанк», реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник третьої особи - Артемов Артем Олексійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у складі судді Євтушенка О. І. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Митрофанової Л. В., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_7, Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_16 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_16 прийняли ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в інтересах неповнолітньої на той час ОСОБА_6, яка спадкувала після батька ОСОБА_19, який помер у 1995 році, за правом представлення. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_20, спадщину після якого прийняв син ОСОБА_4 01 вересня 2005 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення, яким визнав право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1. 21 вересня 2005 року ОСОБА_3 продав зазначену квартиру ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які 10 листопада 2005 року продали цю квартиру ОСОБА_11 та ОСОБА_10 11 грудня 2006 року квартира була відчужена її власниками на користь ОСОБА_7, яка цього ж дня уклала з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» договір іпотеки цієї квартири. У подальшому судове рішення, на підставі якого ОСОБА_3 набув у власність спірну квартиру, було скасовано судом апеляційної інстанції. 18 березня 2011 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2005 року, відповідно до якої квартиру набули у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Позивачі звертались до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для реєстрації права власності ОСОБА_16 на спірну квартиру та Сьомої криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримали відмови.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_16 визнати за ними право власності по 1/3 частині зазначеної квартири.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_16, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті його бабусі ОСОБА_16, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті її бабусі ОСОБА_16, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спадкове майно після смерті ОСОБА_16 належить ОСОБА_3 як спадкоємцю першої черги, ОСОБА_4, який спадкує після смерті ОСОБА_20 як спадкоємця першої черги, та ОСОБА_6 за правом представлення після смерті ОСОБА_19 як спадкоємця першої черги. Оскільки рішення суду від 01 вересня 2005 року у справі № 2-4028/05, згідно з яким ОСОБА_3 набув у власність квартиру, яка належала ОСОБА_16, скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2008 року, а відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2011 року визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 і ОСОБА_8, у порядку застосування реституції квартира повернена ОСОБА_16, у зв'язку зі смертю якої позивачі можуть реалізувати свої права щодо спадкування спірної квартири.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції щодо включення спірної квартири до спадкового майна після смерті ОСОБА_16, розподілу та визнання права власності позивачів на частки квартири є обґрунтованим. Також суд встановив, що спірна квартира перебуває в іпотеці публічного акціонерного банку «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та констатував, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності представника ПАТ «Дельта Банк» є порушенням норм процесуального права, проте не може бути підставою для скасування законного рішення, оскільки воно не призвело до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції зазначив, що визнання за ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування відповідає статті 553 ЦК Української РСР (чинного на момент відкриття спадщини), оскільки зволікання ОСОБА_4 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_16 в порядку спадкової трансмісії не може вважатись достатньою підставою для позбавлення його права на спадкування. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 не є власником спірної квартири і не має будь-яких майнових прав на квартиру. Відхиляючи доводи ПАТ «Дельта Банк» щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно із законодавством та нормами ЦК Української РСР, які були чинними на момент відкриття спадщини, строки позовної давності до спірних правовідносин не застосовуються.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року виправлено описку, допущену в мотивувальній та резолютивній частинах заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року шляхом зазначення, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 42,70 кв. м, житлову площу 28,6 кв. м.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки дійсності іпотечного договору та не застосували до спірних правовідносин строків позовної давності; банк зазначає, що відповідно до статті 549 ЦК Української РСР право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. На думку ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_4 у порядку спадкової трансмісії не прийняв спадщину.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_16, після якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_16 є її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_20, і внучка ОСОБА_6, яка спадкує за правом представлення після смерті батька ОСОБА_19, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та на час відкриття спадщини міг би спадкувати як син ОСОБА_16

23 грудня 2000 року та 19 травня 2001 року заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_16 подали ОСОБА_20 та ОСОБА_6

На час відкриття спадщини ОСОБА_20 був зареєстрований та проживав з ОСОБА_16 у квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_20, сином якого є ОСОБА_4

У вересні 2005 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2005 року.

Після цього квартира неодноразово була предметом продажу, на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2005 року відчужена на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які 10 листопада 2005 року продали квартиру ОСОБА_10 та ОСОБА_11

11 грудня 2006 року спірну квартиру придбала ОСОБА_7, яка цього ж дня на підставі договору № -З передала квартиру АДРЕСА_1 в іпотеку акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»).

У подальшому АКІБ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за договором іпотеки на користь ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2008 року скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2005 року.

18 березня 2011 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення, яким визнав недійсним договір купівлі-продажу від 21 вересня 2005 року, за умовами якого ОСОБА_3 продав спірну квартиру ОСОБА_8 та ОСОБА_9

02 липня 2015 року державний нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори видав постанову, якою відмовив ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру.

Відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Статтею 525 ЦК Української РСР встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спір, який виник у справі, стосується реалізації ОСОБА_6., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права на спадкування після смерті ОСОБА_16 квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 Крім того, зазначена квартира є забезпеченням за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк».

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (стаття 527 ЦК Української РСР).

Відповідно до частини другої статті 529 ЦК Української РСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 548 ЦК Української РСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, яка втратила чинність 14 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (статті 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Установивши, що ОСОБА_6 та ОСОБА_20 у шестимісячний строк після відкриття спадщини подали заяви про прийняття спадщини, а ОСОБА_3 безпосередньо перед смертю матері проживав разом з нею та вважається таким, що вступив в управління або володіння спадковим майном; нотаріус виніс постанову, якою відмовив спадкоємцям у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що квартира АДРЕСА_1 входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_16 та спадкується ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 у рівних частках.

Доводи касаційної скарги банку щодо дійсності іпотеки квартири, яка спадкується позивачами, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що зазначене не було предметом позову у розумінні статті 11 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 не може спадкувати частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_16 були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який дійшов правильного висновку, що зволікання ОСОБА_4 з оформлення спадщини після смерті ОСОБА_16 не може бути підставою для позбавлення його права на спадкування, ураховуючи також те, що інші спадкоємці фактично надали на це свою згоду шляхом подання спільної позовної заяви, у якій просили визнати за ними право на спадщину у рівних частках.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалені у справі заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик