Справа № 709/2326/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання у порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання у порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати - ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить земельна частка (пай) в землях переданих в колективну власність КСГП «Ленінські лани» с. Лихоліти Чорнобаївського району Черкаської області. Спадщину ОСОБА_2 прийняв батько позивача ОСОБА_3. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від

7 листопада 2001 року позивач є єдиним спадкоємцем. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер. При житті він не встиг оформити свої спадкові права на земельну частку (пай)

ОСОБА_2 Позивач оформила право власності в порядку спадкування за заповітом на частину спадкового майна ОСОБА_3, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що належала її матері ОСОБА_2, оскільки сертифікат на земельну ділянку втрачено. У зв'язку з цим позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) і на завершення процесу приватизації земельної ділянки, а справу розглянути за її відсутності.

У судове засідання сторони не з'явилися. Відповідач заперечень проти позову не подав, надіслав лист, в якому просив розглянути справу за відсутності свого представника, з рішенням суду погодився (а.с. 28).

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Позивач є дочкою ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 25 лютого 1952 року серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

15 жовтня 1981 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та набула прізвище чоловіка «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 15 жовтня 1981 року серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть від 15 листопада 2001 року серії НОМЕР_4 (а.с. 6).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 в оперативне управління її спадковим майном фактично вступив ОСОБА_3 29 червня 1998 року він склав заповіт, яким заповів все своє майно дочкам ОСОБА_5 та позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 року серії НОМЕР_5 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

При житті ОСОБА_3, а саме 7 листопада 2001 року склав новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А.

7 листопада 2001 року та зареєстрований у реєстрі за № 5833, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому по закону, заповів ОСОБА_1 - позивачу (а.с. 8).

Не погоджуючись з заповітом від 7 листопада 2001 року ОСОБА_7 звернулася з позовом до Чорнобаївського районного суду Черкаської області про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на будинок, паї, грошові вклади. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 січня 2003 року в задоволенні позову відмовлено

(а.с. 16-18). Ухвалою Верховного Суду України від 27 грудня 2005 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено і залишено рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 січня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 9 грудня

2003 року без змін (а.с. 19).

На підставі вказаного заповіту позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 9 листопада 2002 року серії ВАВ № 549696, відповідного до змісту якого в склад спадкового майна увійшов майновий пай у майні СТОВ «Лан» с. Лихоліти Чорнобаївського району Черкаської області, який складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га (а.с. 9).

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні приписи ЦК УРСР.

Як зазначено у ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті ОСОБА_3, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу.

Отже часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є день його смерті, а саме

ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до змісту листів Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 30 грудня 2017 року (вих. № 2228-01/16) (а.с. 32), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті ОСОБА_3 реєстри для реєстрації нотаріальних дій та спадкові справи з 1974 року по 2002 рік включно знаходяться в Черкаському Державному обласному архіві, та від 22 січня

2018 року (вих. № 5-01/16) (а.с. 35), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 31), після смерті ОСОБА_2, заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Водночас листами Черкаського обласного державного архіву від 23 січня 2018 року

(вих. №№ 66/01-24, 67/01-24) (а.с. 36, 37), що надійшли у відповідь на запит суду (а.с. 34), повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, а спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була відкрита від 3 червня 2002 року за № 382.

Крім того, листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 20 грудня 2017 року (вих. № 2077/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на право на земельну ділянку частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектарів, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз'яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 29).

Відповідно до листа відділу у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 7 грудня 2017 року № 1158, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видавалися громадянам з колективної власності КСГП «Ленінські лани» за реєстраційним № 246 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових га серії НОМЕР_6 на ім'я

ОСОБА_2 Даний сертифікат власницею отриманий (а.с. 10).

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину ОСОБА_3, оформивши свої спадкові права на частину спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_2, оскільки сертифікат не неї втрачено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що ОСОБА_3 при житті не встиг зареєструвати право власності на земельну частку (пай) після смерті своєї дружини ОСОБА_2, визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) і на завершення процесу приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка народилася у с. Лихоліти Чорнобаївського району Черкаської області, у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної частки (паю) площею 2,72 умовних кадастрових гектари із земель, переданих в колективну власність КСГП «Ленінські лани» (с. Лихоліти Чорнобаївського району Черкаської області), що належала згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 її матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадщину якої за законом прийняв її чоловік ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай