22.01.2018 227/78/18
УХВАЛА

22 січня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В..,

розглянувши в судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням обґрунтовуючи його наступним. Заявник зазначає, що на примусовому виконанні в Добропільському МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавчий лист №2-3108/2009 від 18.11.2009 року, виданого Добропільським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, на утримання дитини Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час встановити фактичне місцезнаходження та перебування боржника ОСОБА_2 не має можливості, тому просив суд оголосити розшук вказаного божника.

В судове засідання державний виконавець не з»явився. Про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Будь-яких заяв про відкладення розгляду до суду від державного виконавця не надходило. Причини не явки суду не відомі

Стягувач ОСОБА_3 не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини не явки суду не відомі.

Враховуючи норми ст..223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність державного виконавця та стягувача.

Дослідивши матеріали надані в обґрунтування заяви, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити виходячи з такого.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 18.11.2009 року по цивільній справі №2-3108/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, було стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, на утримання дитини Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини доходів щомісяця, починаючи з 14.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

З копії виконавчого листа по справі №2-3108/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів вбачається, що виконавчий лист видано 01.12.2009 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, на утримання дитини Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2009 року вбачається, що 14 грудня 2009 року державним виконавцем Дворник І.С. відкрито виконавче провадження ВП № 17473930 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

В той же час, з поданням про розшук боржника звернувся до суду старший державний виконавець Курган Н.Р..

При цьому, документів, які б підтверджували повноваження державного виконавця Курган Н.Р., в рамках виконавчого провадження ВП № 17473930, до подання додано не було.

Частиною 2 ст.438 ЦПК України передбачено право суду витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку.

З метою встановлення обставин, які мають значення для розгляду вказаного питання, ухвалою суду від 11 січня 2018 року було зобовязно державного виконавця Курган Н.Р. надати в суду документи, які підтверджують передачу виконавчого провадження від державного виконавця Дворник І.С. до державного виконавця Курган Н.Р. (а саме постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання державним виконавцем Курган Н.Р.).

Але, ухвала суду від 11 січня 2018 року залишилась не виконаною. Витребувані судом документи державним виконавцем надані не були.

Враховуючи наведене, суд вважає, що до суду з поданням звернувся неналежний субєкт виходячи з такого.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Статтею 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого. Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція), виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі:

хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці;

звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця;

включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби;

відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону;

утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби;

наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Враховуючи наведене, вбачається, що в разі заміни державного виконавця, державний виконавець, якому передано виконавче провадження повинен винести відповідну постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання, що і буде належним підтвердженням того, що саме цей державний виконавець має право здійснювати виконавчі дії в рамках прийнятого виконавчого провадження.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що суду не надано документів, які б свідчили про те, що виконавче провадження № 17473930, яке було відкрито державним виконавцем Дворник І.С., внаслідок певних обєктивних причин, було в подальшому передано іншому державному виконавцю, а саме державному виконавцю Курган Н.Р., суд вважає, що з вказаним поданням про розшук боржника до суду звернувся неналежний субєкт, у якого відсутнє право звернення з таким поданням до суду в рамках ВП № 17473930, і тому в задоволенні подання, з цих підстав, слід відмовити.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

22.01.2018