ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/24/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М. розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред'явлення позову, -

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до його пред'явлення, в якій просила забезпечити позов, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 105,00 кв.м., зареєстровану за ПАТ «Укрсоцбанк», реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000 та заборони ПАТ «Укрсоцбанк» та його представникам на час розгляду справи здійснювати користування квартирою та користуватись іншими повноваженнями власника квартири АДРЕСА_1, зокрема передавати зазначену квартиру у користування будь-яким іншим особам, а також наближатися до квартири АДРЕСА_1 ближче ніж на 300 метрів.

У заяві посилається на те, що має намір звернутись до Дарницького районного суду із позовом до відповідачів Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ в м. Києві, Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ в м. Києві, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіци Валентина Федорівна, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру за АДРЕСА_1, загальною площею 105,00 кв.м., яка перебувала в іпотеці, і яку позивач успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_7, але не змогла оформити право власності в результаті незаконних дій Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіци Валентини Федорівни, яка незаконно відмовила в оформленні свідоцтва на спадщину, Дніпровського та Дарницького районних відділів державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ в м. Києві, що не повернули виконавчі документи після смерті боржника ОСОБА_7 та не зняли арешт з його майна. Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни, які незаконно зареєстрували право власності на вказану квартиру за банком.

Незаконність дій зазначених осіб заявник вбачає у тому, що квартира була переоформлена на банк в ситуації, коли той втратив право вимоги до позивача як спадкоємця позичальника - іпотекодавця через пропуск строку пред'явлення вимоги до неї як до спадкоємця відповідно до ст. 1281 ЦК України. Також, переоформлення відбулося з порушенням процедури, без направлення позивачу повідомлення про порушення основного зобов'язання чи договору іпотеки, що є передумовою для позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» без проведення оцінки предмету іпотеки всупереч вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Крім того, переоформлення банком у власність квартири після смерті батька позивача і в умовах прийняття нею спадщини відбулося без згоди органу опіки та піклування, необхідної згідно п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866. Дніпровський та Дарницький районні відділи державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ в м. Києві всупереч вимог п.3 ч.1 ст. 39, ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» не закінчили виконавче провадження у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_7 та не скасували арешти на квартиру, що стало формальною підставою для незаконної відмови Приватного нотаріуса КМНО Ніколіци Валентина Федорівна видати заявнику свідоцтво про право на спадщину на квартиру.

ОСОБА_2 (позивач) наразі зареєстрована та проживає у квартирі, що є предметом спору.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру об'єктів нерухомого майна вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 105,00 кв.м. зареєстроване за ПАТ «Укрсоцбанк». При спілкуванні представниками ПАТ «Укрсоцбанк» було озвучені наміри змінити замки, викинути всіх мешканців з квартири та заволодіти майном. Представники банку наближаючись до квартири в загальному коридорі вимикають електроенергію на щиті, грюкають у двері, чим лякають дитину та псують двері квартири, ображають мешканців квартири, лаються нецензурною лайкою, штовхають мешканців квартири та не допускають близьких родичів (маму, бабусю) до дитини. Щодо зазначених дій викликалися працівники поліції, подавалася відповідна заява до поліції.

Звертаючись до суду з цією заявою вважає, що забезпечення позову необхідне, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» має намір продати квартиру, що є предметом спору, про що свідчить розміщене працівниками банку оголошення в мережі Інтернет. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до втрати можливості захистити право власності позивача у межах розгляду такого позову, адже призведе до необхідності додатково витребовувати спірне майно у нового набувача.

Заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Та залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ст. 153 ЦПК України).

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суддя вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.( ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п. 1,3 ч. 1, ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Пунктом 1 даної постанови визначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При цьому, до п. 4 вказується, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, заявником у заяві про забезпечення позову не наведено обставин, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, окрім того, не надано доказів, які давали б підстави вважати, що існує реальна загроза та наміри нового власника відчужити спірну квартиру, у зв'язку із чим, підстав для задоволення заяви судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред'явлення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Колесник