ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 758/7407/13

провадження № 61-5309св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс»,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс», ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Ратнікової В. М., за наслідками розгляду заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» (далі - ТОВ «Факторинг Фінанс») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» (далі - ТОВ «Флоріда Флекс»), ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором факторингу.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року з нього солідарно з ТОВ «Флоріда Флекс» стягнено на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» несплачену суму переуступленої грошової вимоги, пеню, штраф і три проценти річних від цієї суми у загальному розмірі 1 371 849,86 гривень; прострочену плату за користування факторинговим фінансуванням, пеню, штраф і три проценти річних від цієї суми у загальному розмірі 137 974,97 гривень. При ухваленні рішення суд виходив з того, що відповідно до договору поруки від 18 липня 2011 року він зобов'язався солідарно відповідати за зобов'язаннями ТОВ «Флоріда Флекс» перед ТОВ «Факторинг Фінанс», що виникають з договору факторингу від 18 липня 2011 року.

Заявник вказує на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року директора ТОВ «Флоріда Флекс» ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 222, частиною першою статті 366 КК України. Цим же вироком встановлено, що ОСОБА_6 повідомив директору ТОВ «Факторинг Фінанс» та ОСОБА_5 неправдиву інформацію щодо співробітництва з ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла», у зв'язку з чим останні погодилися на укладення договору факторингу і договору поруки відповідно.

Вважає, що ця інформація має істотне значення для розгляду справи про стягнення заборгованості за договором факторингу і якби вона була відома під час розгляду справи у апеляційному суді це мало б наслідком інше за змістом вирішення спору.

За таких обставин просив скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року в частині вирішення пред'явлених до нього вимог і ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про солідарне стягнення з нього і ТОВ «Флоріда Флекс» заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний суд виходив з того, що обставини, встановлені при ухваленні вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року не є нововиявленими у розумінні статті 361 ЦПК України у редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом і не спростовують правильність висновків, покладених в основу рішення апеляційного суду.

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року скасувати, подану ним заяву задовольнити; скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року в частині вирішення пред'явлених до нього вимог і ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог до нього про солідарне з ТОВ «Флоріда Флекс» стягнення заборгованості.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційний суд не надав належної оцінки обставинам, встановленим вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, щодо введення директором ТОВ «Флоріда Флекс» ОСОБА_6 його в оману стосовно важливих обставин при укладенні договору поруки від 18 липня 2011 року.

Вважає, що виникнення у нього боргових зобов'язань перед ТОВ «Факторинг Фінанс» зумовлене неправомірними діями ОСОБА_6, які суттєво вплинули на його волевиявлення при укладенні договору поруки, оскільки він би не погодився на його підписання у разі обізнаності про фактичні обставини співпраці ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» з ТОВ «Флоріда Флекс». Тому встановлені вироком обставини мають істотне значення для розгляду цієї справи, що не враховано апеляційним судом.

Заявник зазначає, що він звернувся до ТОВ «Флоріда Флекс», ТОВ «Факторинг Фінанс» з позовами про визнання недійсними договорів факторингу і поруки, у зв'язку з чим подав заяву про зупинення провадження у цій справі, яку апеляційним судом помилково відхилено без наведення належних обґрунтувань.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У серпні 2017 року ТОВ «Факторинг Фінанс» подало заперечення на касаційну скаргу, у яких послалося на безпідставність її доводів. Зазначило, що вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення не звільняє ОСОБА_5 від виконання його договірних зобов'язань за договором поруки, який не визнаний недійсним. Вказує, що на момент укладення договору факторингу і договору поруки між ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» і ТОВ «Флоріда Флекс» дійсно існували договірні відносини, про що ОСОБА_5 як засновнику ТОВ «Флоріда Флекс» було відомо. Видаткові накладні ОСОБА_6 підробив у 2012-2013 роках, тобто після підписання договору поруки і на його укладення ця обставина не впливала. Рішення про укладення договорів поруки прийнято на загальних зборах учасників ТОВ «Флоріда Флекс» у травні 2011 року, а згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 неправдиву інформацію щодо співробітництва з ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» у липні 2011 року.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що при ухваленні рішення від 11 лютого 2014 року, щодо перегляду за нововиявленими обставинами якого подано заяву, апеляційний суд виходив з такого.

8 грудня 2010 року між ТОВ «Флоріда Флекс» і ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» укладено договір № 1-10, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання поставити замовнику, а замовник зобов'язався своєчасно оплатити та прийняти пакувальний матеріал з друком на передбачених договором умовах.

18 липня 2011 року між ТОВ «Факторинг Фінанс» та ТОВ «Флоріда Флекс» укладено договір факторингу № 180711, предметом якого є здійснення фактором факторингу дебіторської заборгованості (прав вимоги) клієнта по відношенню до третіх осіб (боржників). Строк дії договору встановлено до 17 липня 2012 року. Дебітором за договором є ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла».

Згідно з пунктом 1.3 договору до факторингу приймаються права вимоги грошових коштів за поставку товарів на суму розрахункового документа з термінами їх остаточної оплати, вказаними у реєстрі, з лімітом максимальної заборгованості за факторинговим фінансуванням до 500 000,00 гривень включно.

Пунктом 1.5 договору передбачалося, що за здійснення факторингу фактор отримує плату у порядку та розмірі, визначеному пунктом 2.10 договору.

На виконання умов договору факторингу ТОВ «Факторинг Фінанс» здійснило факторингове фінансування ТОВ «Флоріда Флекс» у розмірі 500 000,00 гривень шляхом перерахування коштів на поточний рахунок клієнта.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором факторингу 18 липня 2011 року між ТОВ «Флоріда Флекс», ТОВ «Факторинг Фінанс» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 180711/П1. Аналогічний договір поруки № 180711/П2 укладено ТОВ «Флоріда Флекс», ТОВ «Факторинг Фінанс» з ОСОБА_4

Згідно з пунктом 3.1.1 договору факторингу фактор зобов'язаний письмово повідомити дебіторів, зазначених у додатку № 1 до договору, про відступлення прав вимог до них фактору.

ТОВ «Факторинг Фінанс» повідомляло дебітора ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» про здійснену переуступку права вимоги, проте дебітор не перерахував на рахунок фактора відступлену суму грошової вимоги.

Пункт 3.3.14 договору факторингу передбачав, що у разі ненадходження від дебіторів грошових коштів у рахунок виконання своїх зобов'язань перед фактором за правом вимоги, що було відступлене, або відмови дебіторів виконувати свої зобов'язання, клієнт зобов'язується не пізніше наступного робочого дня від дати отримання від фактора письмового повідомлення про даний факт виконати за дебітора таке грошове зобов'язання.

15 лютого 2013 року ТОВ «Факторинг Фінанс» повідомило ТОВ «Флоріда Флекс» та поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про факт невиконання дебітором ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла» зобов'язань за відступленими фактору вимогами, у зв'язку з чим просило перерахувати на свій рахунок загальну суму боргу у розмірі 535 933,20 гривень. Вказана вимога ТОВ «Флоріда Флекс» і поручителями ОСОБА_5, ОСОБА_4 не виконана.

Станом на 1 червня 2013 року заборгованість ТОВ «Флоріда Флекс» перед ТОВ «Факторинг Фінанс» становила 1 509 824,83 гривень та складалася із: перерахованої за договором суми факторингового фінансування у розмірі 500 000,00 гривень; пені у відсотках від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення відповідно до п. 4.1 договору факторингу у розмірі 830 027,72 гривень; штрафу від суми ліміту максимальної заборгованості відповідно до п. 4.2 договору факторингу у розмірі 35 000,00 гривень; трьох процентів річних за порушення виконання грошового зобов'язання у розмірі 6 822,15 гривень; несплачених відсотків за користування факторинговим фінансуванням у розмірі 74 505,94 гривень; нарахованої на суму відсотків пені у розмірі 53 033,14 гривень; нарахованого на суму відсотків штрафу у розмірі 10 000,00 гривень; трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання зі сплати відсотків у розмірі 435,89 гривень.

У червні 2013 року ТОВ «Факторинг Фінанс» звернулося з позовом до ТОВ «Флоріда Флекс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за договором факторингу, посилаючись на те, що ТОВ «Флоріда Флекс» у визначений договором факторингу строк не здійснило зворотній викуп, не сплатило комісії ТОВ «Факторинг Фінанс», не повернуло суму факторингового фінансування, проценти за користування факторинговим фінансуванням. Поручителі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ухиляються від виконання своїх зобов'язань за договорами поруки, чим завдають істотних збитків ТОВ «Факторинг Фінанс».

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року позов ТОВ «Факторинг Фінанс» задоволено. Суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Факторинг Фінанс» свої зобов'язання за договором факторингу виконало, здійснило факторингове фінансування ТОВ «Флоріда Флекс» у сумі 500 000,00 гривень, проте ТОВ «Флоріда Флекс», ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ухиляються від виконання своїх зобов'язань за договором факторингу та договорами поруки відповідно.

У січні 2014 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року змінити частково, скасувати вказане рішення у частині задоволення пред'явлених до нього позовних вимог і ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року змінено. Стягнено з ТОВ «Флоріда Флекс» солідарно з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» несплачену переуступлену суму грошової вимоги, пеню, штраф і три проценти річних нарахованих на цю суму у загальному розмірі 1 371 849,86 гривень; прострочену плату за користування факторинговим фінансуванням, пеню, штраф і три проценти річних нарахованих на суму відсотків у загальному розмірі 137 974,97 гривень. Стягнено з ТОВ «Флоріда Флекс» солідарно з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» несплачену переуступлену суму грошової вимоги, пеню, штраф і три проценти річних нарахованих на цю суму у загальному розмірі 1 371 849,86 гривень; прострочену плату за користування факторинговим фінансуванням, пеню, штраф і три проценти річних нарахованих на суму відсотків у загальному розмірі 137 974,97 гривень. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Змінюючи рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 уклали окремі договори поруки з ТОВ «Факторинг Фінанс», тому кожний з поручителів відповідає солідарно з боржником за невиконання умов договору факторингу, проте поручителі не є солідарними боржниками між собою. З висновками суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог ТОВ «Факторинг Фінанс» про стягнення заборгованості суд апеляційної інстанції погодився.

Також апеляційним судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року директора ТОВ «Флоріда Флекс» ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 222, частиною першою статті 366 КК України. Даним вироком встановлено, що перед укладенням договору факторингу від 18 липня 2011 року ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 і директору ТОВ «Факторинг Фінанс» неправдиву інформацію щодо співробітництва з ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла».

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК Україниу редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу за нововиявленими обставинами, зокрема, є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення (пункт 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України у редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом).

Нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПКу редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права і обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК у редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Ці обставини повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПКу редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

У справі, в якій ухвалено рішення Апеляційним судом міста Києва 11 лютого 2014 року, ТОВ «Факторинг Фінанс» звернулося з позовом до ТОВ «Флоріда Флекс» і поручителів за його зобов'язаннями ОСОБА_5, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням договору факторингу від 18 липня 2011 року.

ОСОБА_5 як нововиявлену обставину зазначає вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, яким встановлено, що директор ТОВ «Флоріда Флекс» ОСОБА_6повідомив йому неправдиву інформацію щодо співпраці з ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла». Вказує, що повідомлена ОСОБА_6 інформація суттєво вплинула на його намір укласти договір поруки від 18 липня 2011 року про солідарну відповідальність за зобов'язаннями, які виникають з договору факторингу від 18 липня 2011 року.

Оскільки зазначені заявником обставини щодо введення його в оману при укладенні договору поруки від 18 липня 2011 року мають значення для вирішення питання про дійсність цього договору, проте до визнання його недійсним за рішенням суду не впливають на вирішення справи про стягнення заборгованості за забезпеченим порукою договором факторингу, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року обставини не мають правового значення для вирішення цієї справи.

Встановивши, що зазначені ОСОБА_5 обставини не є істотними для розгляду справи про стягнення заборгованості за забезпеченим порукою договором факторингу, тому не можуть вважатися нововиявленими у розмінні статті 361 ЦПК Україниу редакції Кодексу на час розгляду заяви, суд апеляційної інстанції правильно відмовив ОСОБА_5 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року.

Помилковими є доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги процесуального права, так як неправомірно відмовив у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі до вирішення справ за його позовами до ТОВ «Факторинг Фінанс», ТОВ «Флоріда Флекс» про визнання недійсними договору факторингу і договору поруки.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК Україниу редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Розглядаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд перевіряє, чи є зазначені заявником обставини нововиявленими, тобто такими, що мають істотне значення для справи; чи існували вони на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику. При поданні заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 361 ЦПК Україниу редакції Кодексу на час розгляду заяви, суд перевіряє, чи встановлені відповідним вироком суду завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Тобто, при зверненні до суду із відповідною заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинамизаявник повинен навести уже існуючі підстави для його перегляду, а не ті, що можуть виникнути в майбутньому.

За таких обставин оспорення ОСОБА_5 договору факторингу та укладеного на його забезпечення договору поруки не впливає і не унеможливлює розгляд заяви про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року за такою новоявленою обставиною як ухвалення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку щодо безпідставності заяви про зупинення провадження у цій справі і правильно відмовив у її задоволенні протокольною ухвалою суду від 17 травня 2017 року в порядку, встановленому частиною п'ятою статті 209 ЦПК України у редакції Кодексу на час розгляду заяви апеляційним судом.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук