Справа № 306/2187/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 лютого 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Бисага Т.Ю.,

секретарі: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 19 жовтня 2015 року у справі №306/2187/15-ц (Головуючий: Вінер Е.А.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання розпискою недійсною мотивуючи тим, що 20 серпня 2008 року отримав від відповідача 150 000 доларів США під розписку на строк до 19 серпня 2009 року та під психологічним тиском змушений був підписати згоду на щомісячну сплату 3% та заставу належного на праві власності житлового будинку.

21 березня 2010 року на забезпечення повернення коштів за розпискою між ним та ОСОБА_3, а 21 липня 2012 року із ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Оскільки, позивачем виплачено відповідачу суму боргу з урахуванням відсотків у розмірі 172 700 доларів США, а також, що надана розписка суперечить чинному законодавству, його волевиявлення щодо застави будинку та згоди на сплату щомісячних процентів за користування грошовими коштами, просив суд визнати розписку недійсною.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2014 року стягнуто з позивача на його користь 190 000 доларів США, що становить 2 465 535 грн.. Дане рішення суду ОСОБА_2 не виконано, просив стягнути з останнього на свою користь 2 123 487 грн., з яких: відсотки за користування позикою - 1 236 690 грн., курсову різницю тіла позики - 815 085 грн., 3% річних 69 762 грн., а також судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду від 19 жовтня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові у цій частині заявлених ним позовних вимог відсутні.

Рішення суду в частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_2 сторонами не оскаржено і відповідно до ст.273 ЦПК України набрало законної сили.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року рішення Свалявського районного суду від 19 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 123 487 грн. боргу, з яких: 817 085 грн. - курсової різниці тіла позики, 1 236 690 грн. - відсотки за користування позикою, 69 762 грн. - 3% річних.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року в частині вимог про стягнення курсової різниці тіла кредиту скасовано і в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року залишено без змін.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5, який просив задовольнити апеляційну скаргу у частині її оскарження, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6, який просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 20 серпня 2008 року ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 150 000 доларів США зі сплатою 3% річних, щомісячно (4 500 доларів США щомісячно) строком до 19 серпня 2009 року, що стверджується розпискою наданою відповідачем.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2014 року у зв'язку з невиконанням зобов'язання за договором позики стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 465 535 грн..

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві від 23 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження про стягнення суми боргу у розмірі 2 469 189 грн..

Оскільки, рішення суду ОСОБА_2 не виконано, позивач просив стягнути із відповідача на свою користь 2 123 487 грн. боргу, з яких: 817 085 грн. - курсової різниці тіла позики, 1 235 690 грн. - відсотки за користування позикою, 69 762 грн. - 3% річних.

Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про Національний Банк України» передбачено, що сам банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Попередніми рішеннями судів та з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, яке регулює повернення коштів за договором позики і у випадку невиконання зобов'язань дає право позивачу на стягнення коштів відповідно до ст.625 ЦК України і курсова різниця тіла кредиту не може бути спричинена позивачу шкодою, а тому апеляційна скарга в частині скасування рішення суду першої інстанції та стягнення курсової різниці тіла кредиту у розмірі 817 085 грн. не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 19 жовтня 2015 року у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці тіла кредиту у розмірі 817 085,00 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2018 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой