Справа № 159/2754/18
Провадження № 2/159/869/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 липня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Жукової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення стягнення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 08 червня 2011 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,15.02.2010 року, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Незважаючи на ту обставину, що відповідач позбавлений батьківських прав, однак він не звільнений від обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Відповідач від сплати аліментів ухиляється, а вона не взмозі забезпечити дітей усім необхідним для їх нормального розвитку та існування. У звязку зі збільшенням витрат на дітей, позивач вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача. Враховуючи наведене, прохає ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання ОСОБА_5 на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохає його задовольнити., не заперечує проти заочного рішення справи.

Відповідач ОСОБА_2, в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з'явився без повідомлення причин; відзиву не подав.

Зважаючи на вказані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній.... справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 07.06.2012 року.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №083354 від 19 вересня 2008 року, серії 1-ЕГ №112655 від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського місьрайонного управління юстиції Волинської області, сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 08.06.2011 року, вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,15.02.2010 року, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини щомісячно,починаючи з 17 травня 2011 року до досягнення старшою дитиною повноліття

Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 06 липня 2016 року вирішено позбавити ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,15.02.2010 року.

Згідно ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Після винесення судом рішення від 08.06.2011 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Відповідач має вік 31 рік, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі по 1000 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141,166, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2011 року, та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,15.02.2010 року, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст складено 06 липня 2018 року

Головуючий: В.О.Лесик