Справа № 428/735/18
Провадження №2/428/63/2018
27 червня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
секретаря Чумак Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Зеніна А.О. в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.
27.06.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 07.09.2010 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із «Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг», «Пам'ятки клієнта», «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів», відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту типу «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних.
Як вбачається із копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання в Приватбанку №б/н від 07.09.2010 року, підписаної відповідачем ОСОБА_1, він погодився з тим, що ця «Анкета-Заява» разом з «Пам'яткою клієнта», «Умовами та Правилами надання банківських послуг», також «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг. При цьому, позивачем не додано до позовної заяви «Пам'ятки клієнта».
Як вбачається з копії паспорту відповідача серії НОМЕР_1, виданого 06.05.2011 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1.
Таким чином, станом на день укладання договору № б/н від 07.09.2010 року відповідач ОСОБА_1 не міг надати паспорт на підтвердження своєї особи та віку, оскільки паспорт йому був виданий лише 06.05.2011 року.
Крім того, станом на день укладання договору № б/н від 07.09.2010 року відповідачу ОСОБА_1 було повних 15 років, тобто він не мав повної цивільної дієздатності.
Відповідно до ч.1, 2 ст.32 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на день укладання договору № б/н від 07.09.2010 року) встановлено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:
1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;
2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;
3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;
4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку).
Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.
На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.
Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім'я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника.
Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування.
Частиною 1 ст. 31 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на день укладання договору № б/н від 07.09.2010 року) встановлено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право:
1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.
Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість;
2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.
З аналізу наведених норм права вбачається, що відповідач ОСОБА_1 станом на 07.09.2010 року не міг укладати Договору про надання банківських послуг (кредитного договору), оскільки не мав для цього необхідного обсягу дієздатності. При цьому договір № б/н від 07.09.2010 року не можна віднести до дрібного побутового правочину. Доказів того, що батьки відповідача та орган опіки та піклування надали відповідачу ОСОБА_1 згоду на укладання правочину, суду надано не було.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на день укладання договору № б/н від 07.09.2010 року) визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частинами 1, 2 ст. 203 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на день укладання договору № б/н від 07.09.2010 року) встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Статтею 215 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на день укладання договору № б/н від 07.09.2010 року) встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Аналізуючи наведені норми права у сукупності з обставинами, встановленими в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що кредитний договір № б/н від 07.09.2010 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є недійсним. При цьому недійсність цього договору встановлена законом, тобто він є нікчемним, а тому не створює для його сторін ніяких юридичних наслідків, що передбачено ч.1 ст.216 ЦК України.
За таких обставин суд вважає, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають, при цьому позивач не позбавлений права заявити вимогу про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. І. Кордюкова