Провадження №4-с/359/39/2018
Справа №359/2125/18
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк», на постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління у м. Києві ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу, -

В СТАНОВИВ:

В березні 2018 року АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, яку обґрунтував тим, що в провадженні Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №33325149 з примусового виконання виконавчого листа №2-4521/09, виданого 24 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. 07 березня 2018 року АТ «Ощадбанк» отримало постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказану постанову АТ «Ощадбанк» вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Згідно з вимогою від 06 лютого 2018 року державний виконавець Микитин О.С. вимагала в стягувача надати інформацію щодо іпотечного договору №3353 від 05 липня 2006 року та наявність заборгованості за цим договором. Водночас у вказаній вимозі не було зазначено яку саме інформацію необхідно надати та яким чином інформація по іпотечному договору необхідна державному виконавцю для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Крім цього, АТ «Ощадбанк» вважає вказану вимогу необґрунтованою, оскільки державний виконавець має вільний доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. АТ «Ощадбанк» звернув увагу також на ту обставину, що у разі невиконання законних вимог державного виконавця юридичними особами, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення. Всупереч цьому, державний виконавець необґрунтовано виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав перешкоджання проведення виконавчих дій. Тому АТ «Ощадбанк» просить скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 від 27 лютого 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №33325149.

Учасники цивільного процесу про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Тому, на підставі ч.2 ст.450 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №2-4521/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 751305 гривень 19 копійок (а.с.3).

27 лютого 2018 року страшим державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.4).

У відповідності до п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, у випадку якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Так, 06 лютого 2018 року державний виконавець Шевченківського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві направив АТ «Ощадбанк» вимогу про надання інформації щодо іпотечного договору №3353 від 05 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, розмір основного зобовязання 173200 гривень, іпотека: квартира АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці іпотекодержателем є ВАТ «Державний ощадний банк України», чи є заборгованість згідно договору боржником якого є ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно відслідковування поштових відправлень Укрпошти стягувач отримав дану вимогу 12 лютого 2018 року. Проте, станом на 27 лютого 2018 року вимога стягувачем не виконана (а.с.4).

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві стало те, що стягувач перешкоджав проведенню виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, державним виконавцем дані твердження не підтверджено належними та допустимими доказами.

Так, згідно вимоги державного виконавця від 06 лютого 2018 року від стягувача вимагалось надати інформацію стосовно іпотечного договору №3353 від 05 липня 2006 року. При цьому, державним виконавцем не було зазначено яку саме інформацію необхідно надати, не обґрунтовано яким чином інформація по вказаному іпотечному договору є необхідною для вчинення виконавчих дій.

Крім цього, у відповідності до наданих державному виконавцю повноважень, зокрема, передбачених ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За вказаних обставин державний виконавець в межах даного виконавчого провадження має доступ до відповідних державних реєстрів для перевірки необхідної йому інформації.

Тому, суд вважає, що АТ «Ощадбанк» як стягувачем в межах даного виконавчого провадження не вчинено будь-яких дій, які можна було б розцінити як перешкоджання державному виконавцю в проведенні виконавчих дій.

Крім цього, за змістом п.9 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Згідно з ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до п.4 розділу XIV вказаної Інструкції у разі невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, положення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень не передбачають, що у разі не виконання вимоги державного виконавця про надання інформації, державний виконавець виносить постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав перешкоджання проведенню виконавчих дій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що державним виконавцем у ході виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх необхідних заходів для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного та у повному обсязі виконання виконавчого листа №2-4521/09, виданого 24 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

Водночас, у відповідності до п.а) ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

З копії супровідного листа до постанови про повернення виконавчого листа стягувачу (а.с.6) вбачається, що АТ «Ощадбанк» отримав оскаржувану постанову 07 березня 2018 року. Тоді як до суду з вказаною скаргою звернувся 15 березня 2018 року, що підтверджується штампом Укрпошти на поштовому конверті, в якому скарга надійшла до суду. Зважаючи на це, при зверненні до суду з даною скаргою АТ «Ощадбанк» не порушив встановлений ЦПК України 10-дениий строк.

Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 лютого 2018 року по виконавчому провадженню №33325149, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 та п.1 ч.2, ч.4, ч.5 ст.18, п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 та ч.6 ст.81, ст.447, п.а) ч.1 ст.449, ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк», задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №33325149.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський