Справа № 277/616/18
Номер рядка звіту 49
РІШЕННЯ

іменем України

"02" липня 2018 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Греська В.А.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 08.07.2006 р. н., ОСОБА_5, 02.12.2010 р. н., ОСОБА_6, 21.06.2013 р. н., в сумі 11811,09 грн. за період з 16.03.2015 року по 01.03.2018 року. Вимогу мотивує тим, що відповідача позбавлено батьківських прав відносно його дітей: синів ОСОБА_7, 08.07.2006 р. н., ОСОБА_5, 02.12.2010 р. н., ОСОБА_6, 21.06.2013 р. н., а її призначено опікуном над ними.

Позивачка зазначила, що з відповідача на її користь стягуються аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів і за період з 16.03.2015 року по 01.03.2018 року має заборгованість в сумі 37819,35 грн., сплативши лише за вказаний період один раз у лютому 2017 року 3600 грн.

Позивачка провела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, зазначивши її суму 11811,09 грн.

В судове засідання позивачка не зявилася, до позову додала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 28.04.2015 року відповідача ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4, 08.07.2006 р. н., ОСОБА_5, 02.12.2010 р. н., ОСОБА_6, 21.06.2013 р. н.; позивачку ОСОБА_2 призначено опікуном над дітьми ОСОБА_4, 08.07.2006 р. н., ОСОБА_5, 02.12.2010 р. н., ОСОБА_6, 21.06.2013 р. н., та вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4, 08.07.2006 р. н., ОСОБА_5, 02.12.2010 р. н., ОСОБА_6, 21.06.2013 р. н., аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.03.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №273/404/15-ц, виданого 28.04.2015 року Баранівським районним судом Житомирської області, про стягування з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4, 08.07.2006 р. н., ОСОБА_5, 02.12.2010 р. н., ОСОБА_6, 21.06.2013 р. н., аліменти у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.03.2015 року.

Довідкою-розрахунком Ємільчинського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області №2745 від 21.05.2018 року стверджується, що ОСОБА_3 має заборгованість по виконавчому листу №273/404/15-ц від 28.04.2015 року, виданому Баранівським районним судом Житомирської області, зі сплати аліментів за період з 16.03.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 37819,35 грн. З даної довідки також слідує, що ОСОБА_3 у лютому 2017 року сплатив 3600 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із розясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16.

Відповідач позов визнав у повному обсязі і визнання ним пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментах утворилася з вини відповідача і позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дітей, та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України.

Судом перевірено суму пені, яку позивачка просить стягнути з відповідача, та встановлено, що розрахунок пені здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, постановою Верховного Суду України від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16.

Зважаючи на вищевикладене та те, що відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів в розмірі 11811,09 грн.

Позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає стягнення в прибуток держави судового збору.

На підставі викладеного, керуючись п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, 11.12.1981 р. н., ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, 05.08.1964 р. н., ІПН НОМЕР_2, жительки м. Баранівка, вул. Соснова, 55, Житомирської області, неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 16.03.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 11811 (одинадцять тисяч вісімсот одинадцять) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в прибуток держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_8