Справа № 139/198/18
Провадження № 2/139/89/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 квітня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

та секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1998 року і мають двох спільних дітей, в тому числі малолітню дочку. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 05 березня 2018 року звернувся до суду.

Ухвалою від 15 березня 2018 року (а.с. 13) справу призначено до розгляду у підготовче засідання. Відповідач відзив на позов не подала, у підготовчому засіданні позов не визнала. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року (а.с. 16) підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду (а.с. 18), не повідомила про причину неявки, не просила розглядати справу за її відсутності чи про відкладення розгляду справи.

Позивач висловив думку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та про прийняття заочного рішення.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.

Позивач свій позов підтримав і пояснив: У липні 2015 році його призвали до служби в зоні АТО. З тих пір у сімї почалися непорозуміння, дружина категорично була проти, аби він їхав на службу, не підтримувала його, а по його поверненні 19 жовтня 2016 року, їх стосунки зіпсувалися вкрай. Вони продовжували проживати в одному будинку, але фактично їх сімя уже перестала існувати. 26 чи 27 вересня 2017 року дружина пішла від нього жити до своїх батьків. Його рішення тверде і виважене, він не намагатиметься примиритися з дружиною, оскільки її поступки, в тому числі відносно їх спільного уже повнолітнього сина, суперечать його поглядам на сімю.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Із свідоцтва про одруження (а.с. 5) слідує, що сторони з 06 вересня 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 8) стверджується, що вони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України.

Позивач у позовній заяві та суді обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач своєю безпричинною неявкою на розгляд справи по суті проявила байдужість до існування шлюбу. Встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені фактично із жовтня 2016 року, а із кінця вересня 2017 року вони проживають окремо. Суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81,259, 264, 265, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб, укладений 06 вересня 1998 року у виконкомі Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області за актовим записом № 6 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: _________