Провадження № 2/522/666/18
УХВАЛА

25 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання нечинною та скасування постанови, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду 27.10.2017 року надійшов позов ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, згідно з яким просив: постанову прокуратури Одеської області від 13.05.2017 року №04/4-264-17вих., винесену в порядку ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визнати нечинною та скасувати; зобовязати відповідача вчинити певні дії, а саме: провести розрахунок заробітку і інших грошових доходів, вказаних у позовній заяві, та які втратив ОСОБА_1 внаслідок незаконних дій, у звязка з його незаконним притягненням до кримінальної відповідальності як обвинуваченого, незаконним взяттям і триманням під вартою, незаконним проведенням в ході розслідування кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконним накладенням арешту на майно та відшкодувати їх на користь позивача.

Ухвалою суду від 30.10.2017 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 27.11.2017 року цивільну справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

До суду 29.11.2017 року надійшло клопотання представника відповідача, згідно з яким просили закрити провадження по даній справі. При цьому посилались на те, що за результатами розгляду матеріалів наглядового провадження у кримінальній справі №830 та ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року у справі №522/3284/17, заступником прокурора Одеської області винесено постанову від 13.05.2017 року щодо розміру сум, які підлягають відшкодування ОСОБА_1 відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Посилалась на те, що оскільки позивачем оскаржується постанова, винесена заступником прокурора Одеської області у порядку кримінального процесуального законодавства, відсутні підстави вважати вказані у позовній заяві правовідносини такими, що мають цивільно-правову природу, а тому вважають, що справа підлягає закриттю.

Судове засідання, призначене на 06.02.2018 року, було відкладено на 12.02.2018 року для надання строку відповідачу для подання відзиву.

12.02.2018 року до суду надійшов письмовий відзив відповідача. У судовому засіданні 12.02.2018 року представник відповідача раніше подане клопотання про закриття провадження у справі підтримав та просив задовольнити, оскільки вказаний спір має вирішуватись у рамках кримінального провадження, розгляд справи був відкладений за клопотанням позивача, який у свою чергу заперечував проти задоволення клопотання відповідача.

12.03.2018 року надійшла до суду відповідь позивача на відзив Прокуратури Одеської області.

У судовому засіданні позивач також заперечував проти задоволення клопотання відповідача, на обґрунтування своєї позиції надав до суду письмові заперечення від 25.04.2018 року.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд за згодою позивача, з урахуванням вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника відповідача, сповіщеного належним чином.

Дослідивши матеріали справи, подане клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 п. 9 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України ( в редакції від 15.12.2017 року), цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

За правилами п. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У свою чергу, відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон), у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин, відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, має право оскаржити її до суду.

Тобто, вищевказаним Законом порядок оскарження постанови про відшкодування шкоди передбачено на підставі положень цивільного процесуального законодавства.

Суд вбачає, що предметом спору є саме оскарження постанови прокуратури Одеської області від 13.05.2017 року №04/4-264-17вих., винесеної в порядку ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (зазначений предмет позову визнається стороною відповідача у своєму клопотанні про закриття провадження у справі).

Виходячи з того, що викладені у позовній заяві спірні правовідносини не є публічно правовими, а випливають із цивільних правовідносин і повязані із порушенням відповідачем, на думку позивача, його цивільних прав, то такий спір, з урахуванням вищевикладених норм права, має вирішуватися судом за правилами ЦПК України.

Вищевикладене спростовує твердження представника відповідача про те, що постанова прокуратури Одеської області від 13.05.2017 щодо розміру сум, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1, та яку він оскаржує, винесена в порядку кримінального процесуального законодавства, а тому вказані у позовній заяві правовідносини не можна вважати цивільно-правовими, і вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Суд вбачає, що оскаржувана постанова була винесена не в порядку кримінального провадження, а у відповідності до правил ст. 12 вищевказаного Закону, згідно якої постанови (ухвали) про відшкодування шкоди, а отже і оскаржується відповідно до положень цивільного процесуального законодавства.

Крім цього, викладений відповідачем у клопотанні про закриття провадження висновок про те, що справа № 522/20190/17 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства ще й на підставі п. 4.2 Рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001, є помилковим, оскільки положення цього пункту стосуються захисту прав і свобод людини, надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури при розслідуванні кримінальної справи, тоді як вимоги позовної заяви ОСОБА_1 випливають із цивільних правовідносин.

Із вищенаведеного слідує, що викладені відповідачем клопотанні про закриття висновки не відповідають фактичним обставинам справи і свідчать про те, що відповідач, в порушення вимог ст. 44 ЦПК України, зловживає процесуальними правами, так як неправомірно стверджує, що постанова прокуратури Одеської області винесена в порядку кримінального процесуального судочинства.

При цьому, суд враховує, що станом на сьогоднішній день з дня складення ухвали суду від 30.10.2017 року (про відкриття провадження), яка своєчасно була надіслана відповідачу, сплинуло чотири місяці, відповідач в апеляційному порядку вказану ухвалу у встановлений Законом строк не оскаржив і вона набрала законної сили.

У звязку викладеним, суд вбачає, що відсутні будь які законні підстави стверджувати про те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача.

Керуючись ст..3, 55, 56 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 15-16, 22-23, 1176 ЦК України, Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України ( в редакції до 15.12.2017 року), ст.ст. ст. 1,3, 42, 48, ч.1 ст. 223, 258, 260, п.1 ч.1 ст. 255, 354 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника прокуратури Одеської області про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст ухвали суду складено 02.05.2018 року.

Суддя Домусчі Л.В.