Номер провадження: 22-ц/785/1309/18
Номер справи місцевого суду: 514/1469/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2017 року за поданням старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И Л А:

07 листопада 2017 року старший державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №54293264, з виконання виконавчого листа виданого 27 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 545 гривень 93 копійок та суми судових витрат в розмірі 1 378 гривень.

Державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та було розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення.

Згідно інформації наданої на запити встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує; рахунки в банківських установах відсутні; у Тарутинському районному центрі зайнятості на обліку не перебуває. Майно за боржником не зареєстроване.

01 вересня 2017 року постановою державного виконавця було накладено арешт на майно боржника.

Згідно довідки Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 31 липня 2017 року ОСОБА_5 зареєстрована та мешкає в будинку №57 по вулиці Боунегру села Лісне Тарутинського району Одеської області.

Згідно акту державного виконавця від 29 вересня 2017 року боржницю ОСОБА_5 за адресою, що вказана у виконавчому листі не знайдено, майно у неї відсутнє.

Таким чином, виконавчий документ не виконано, а тому вказане стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2017 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити подання Тарутинського РВДВС ГТУЮ в Одеській області.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не зявились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Відповідно до відмітки на поштовому конверті ОСОБА_5 відмовилась від отримання судової повістки, що в силу ч.9 ст. 130 ЦПК України вважається належним сповіщенням. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 05.04.2018 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали цивільної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у Тарутинському ВДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження №54293264, з виконання виконавчого листа виданим 27 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 545 гривень 93 копійки та суми судових витрат в розмірі 1 378 гривень.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, державний виконавець зазначив, що боржник добровільно рішення суду не виконує, в ході проведення виконавчих дій було вчинено усі заходи примусового виконання рішення, але незважаючи на всі ці заходи, боржник злісно ухиляється від виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту ухилення останньої від виконання нею рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» таЗакон України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_5 від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування до боржника такого заходу впливу як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що державним виконавцем вичерпано весь передбачений Законом перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення, і всі вона є безрезультатні, та боржник продовжує ухилятись від виконання судового рішення, не свідчить про навмисне ухилення та не є достатнім для обмеження у праві виїзду за межі України.

Державним виконавцем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, належних та допустимих доказів того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Тому судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, та ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 05 квітня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_3