АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1327/18 Справа № 200/5153/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вишезазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті батьків відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, будинок АДРЕСА_2 та інше майно, щодо прав власності на яке не виникає спору.

Він звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. з метою відкриття спадкової справи та прийняття спадщини за вказаними об'єктами. Однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що з наданих правовстановлюючих документів з'ясовано, що на час відкриття спадщини право власності на вищезазначене майно не було зареєстровано у відповідному компетентному органі за спадкодавцем. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом було відмовлено. Він був зареєстрований та фактично проживав з покійними батьками за адресою: АДРЕСА_2.

У зв'язку з чим, просив визнати за ним право власності: на індивідуальний житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_2, що складається з: літера А-2 - житлового будинку, Б - гаражу, В - альтанки, Г - вольєру, № 1-4, споруди, мостіння; на квартиру АДРЕСА_3; на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 1946 року народження.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_3, 1973 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на індивідуальний житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_2, що складається з: літера А-2 - житлового будинку, Б - гаражу, В - альтанки, Г - вольєру, № 1-4, споруди, мостіння, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 1946 року народження.

Визнано за ОСОБА_3, 1973 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 1946 року народження.

Визнано за ОСОБА_3, 1973 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 1946 року народження.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема основним доводом апеляційної скарги є те, що наданий позивачем заповіт від 20.10.2013 року не має юридичної сили, оскільки останнім місцем проживання спадкодавця є Ізраїль, де заявниця ОСОБА_2 прийняла спадщину після покійного батька та 03.01.2017 року отримала Постанову про спадкування нею ? частини.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 був зареєстрований та фактично проживав з покійними батьками за адресою: АДРЕСА_2, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, визнання за ним права власності на спадкове майно не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що батько позивача - ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Натанія держави Ізраїль, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 15.12.2013 року державою Ізраїль.

20.10.2013 року ОСОБА_5 був складений заповіт, відповідно до якого майно спадкодавця складалося з квартири АДРЕСА_1 та будинку АДРЕСА_2, а також з іншого майна, щодо прав власності на яке не виникає спору.

Як зазначено у заповіті, в разі смерті спадкодавця, зазначене в заповіті майно заповідається дружині спадкодавця (матері позивача) - ОСОБА_6 та сину спадкодавця - ОСОБА_3 - у рівних частинах.

З метою відкриття спадкової справи щодо цих об'єктів, позивач із матір'ю звернулись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік Ірини Леонідівни.

23 червня 2014 року заявники отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій зазначалося наступне: «…з наданих документів, а саме договору купівлі-продажу від третього лютого дві тисячі шостого року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш Оленою Вікторівною, зареєстровано в реєстрі за № 288; витягу з Державного реєстру правочинів № 2056537 від 03.02.2006 року; договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31 липня 1984 року, посвідченого старшим державним нотаріусом сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян Е.Б., зареєстрованого в реєстрі за № І-2340, з'ясовано, що на час відкриття спадщини право власності на вищезазначене майно не було зареєстровано у відповідному компетентному органі за спадкодавцем». Отже, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За час шлюбу батьками позивача було придбано в АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_3, житловий будинок АДРЕСА_2.

Квартиру АДРЕСА_1 було придбано за договором купівлі-продажу від 03.02.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш О.В., реєстровий № 288. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів № 2056537 від 03.02.2006 року, набувачем зазначений ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2).

Квартиру АДРЕСА_3 було придбано за договором купівлі-продажу від 18.05.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В., реєстровий № 603958. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів № 1006870 від 18.05.2006 року, набувачем зазначена ОСОБА_6 (ІПН: НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2).

Житловий будинок АДРЕСА_2 було придбано ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 31 липня 1984 року, посвідченим старшим державним нотаріусом сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян Е.Б., зареєстровано в реєстрі за № І-2340.

За час спільного життя батьків позивача будинок був значно реконструйований. Так, після проведення робіт з реконструкції, що тривали з 2009-го до 2011-го року, житлову площу будинку було збільшено з 32,4 квадратних метрів до 116,8 квадратних метрів, збудовано гараж та альтанку, проведено низку інших допоміжних робіт з реконструкції.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Однак матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно в домоволодінні АДРЕСА_2, що свідчить про те, ще батьки позивача не набули у встановленому законодавством порядку майнових прав на спірну нерухомість, тому спадкоємець не може набути право власності на таке майно в порядку спадкування.

При вирішенні спорів про спадкування та визнання права власності на спадкове майно суди мають не тільки встановити належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а й з'ясовути чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

Судом встановлено, що апелянт ОСОБА_2 є донькою померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження (а.с.144).

Відповідно до ч.1 ст.70 Закону України «Про міжнародне приватне право» та ст.69 Ізраїльського Закону про Спадщину, станом на дату як подання позовної заяви позивачем до суду, так і на дату винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, заповіт ОСОБА_5 від 20.10.2013 року не мав юридичної сили у зв'язку із відсутністю постанови про виконання такого заповіту, оскільки згідно ч.1 ст.70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносни регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання.

Таким чином ОСОБА_2 відповідно до Постанови про спадкування (а.с.146) є також спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, згідно положень ст.1261 ЦК України, та мала бути залучена до участі у справі про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, виключено можливість суду апеляційної інстанції скасувати рішення у разі незалучення особи до участі у справі і вирішення судом першої інстанції питання про права та обов'язки такої особи, з направленням справи на новий розгляд.

При цьому, апеляційний суд законодавчо не наділено правом скасувати рішення, після чого, залучивши на стадії апеляційного провадження таку особу до участі у справі, вирішити спір відносно її прав, оскільки відповідно до норм процесуального закону така особа має права й обов'язки при розгляді справи в суді першої інстанції, які порушуються у разі відсутності участі її в цій інстанції.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог, згідно положень ст. 376 ЦПК України.

Відповідно вимогам ст.141 ЦПК України, з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4019,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2015 року - скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 4019,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова