Справа № 140/2493/17
Провадження № 22-ц/772/711/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 рокуСправа № 140/2493/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Т.М. Шемети, Т.Б. Сала,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року, постановлене суддею Немирівського районного суду Вінницької області С.М. Науменко,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 07 лютого 2013 року помер його рідний брат ОСОБА_4, який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 252701 від 08 лютого 2013 року.

Після його смерті залишилося спадкове майно яке складається із сертифікату на право на земельну частку (пай), яка розташована на землях Ковалівської сільської ради Немирівського району.

Єдиним спадкоємцем за законом є він, ОСОБА_3.

ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори з приводу видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його брата, однак отримав усну відмову з підстав попуску строку подачі заяви для прийняття спадщини.

Строк подачі заяви про прийняття спадщини попустив з поважних причин, а саме у нього були відсутні документи, які підтверджували наявність спадкового майна у померлого.

На даний час ОСОБА_3 вдалося відшукати сертифікат на право власності на земельну частку і таким чином зявилися документи, що підтверджують наявність спадкового майна.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 6 лютого 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

З таким рішенням позивач не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважаючи рішення районного суду постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В якості доводів апеляційної скарги посилався на ту обставину, що суд безпідставно прийшов до висновку про те, що строк ним був пропущений без поважних причин.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Ч.4 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду поза межами доводів апеляційної скарги та в межах її вимог, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 07 лютого 2013 року помер ОСОБА_4, рідний брат позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 252701, виданим виконкомом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області 08 лютого 2013 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно сертифікат на право на земельну частку (пай), яка розташована на землях Ковалівської сільської ради

Після смерті ОСОБА_4, залишився спадкоємцем за законом: його брат ОСОБА_3.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 відповідних дій, спрямованих на прийняття спадщини, не вчинив, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався (хоча про факт смерті спадкодавця йому було достовірно відомо, він був присутнім на похороні), а тому прийшов до висновку, що будучи обізнаним про смерть спадкодавця, позивач не довів наявність поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців.

Але з таким висновком не можна погодитись, виходячи з наступного.

Ч.4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов, про що надав письмову заяву(а.с.20).

Вказаній обставині суд першої інстанції належної правової оцінки не дав та продовжив судовий розгляд.

При цьому ухвали , як того вимагає ст.206 ЦПК України про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, суд не постановлював.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Положення ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки не мав на руках сертифікату на право на земельну частку(пай), який оформлений на імя його покійного брата - ОСОБА_4 і вказане було перешкодою для своєчасного звернення позивача до нотаріальної контори.

Дані обставини були викладені позивачем в його позовній заяві і були визнані відповідачем.

Апеляційним судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб.

Так відсутність у позивача документа (сертифікат на право на земельну частку (пай) , на думку суду, є поважною причиною пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з вищевикладеного , приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, апеляційний суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалене судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1270,1272 ЦК України, ст.ст. 206, 367, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року скасувати.

Позов задовольнити. Визначити ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у два місяці з дня набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: Т.М. Шемета

ОСОБА_5