РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4155/17

Провадження № 2/643/554/18

02.02.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Скотаря А.Ю.,

при секретарі Кречетовій М.А., Колтур Я.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що на початку 2008 року познайомився з ОСОБА_4 (на той час прізвище останньої ОСОБА_6) та з травня того ж року вони почали проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу: в них був спільний побут, бюджет, вони разом відпочивали, відвідували друзів та родичів. 19.09.2008, тобто під час їх спільного проживання, на імя ОСОБА_4 (далі 1-й відповідач) проте у спільних інтересах за кредитні кошти придбана кімната № 34 у будинку готельного типу по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові, в якій вони продовжили проживати разом, як чоловік та жінка, вели спільне господарство та побут і спільними коштами сплачували кредит.

26.07.2013 ОСОБА_3 продав належну йому квартиру АДРЕСА_1 за 94595 грн., які за спільним рішенням з ОСОБА_4 були витрачені на дострокове погашення кредиту, після чого ОСОБА_3 зареєстрував своє місце проживання в кімнаті № 34 пров. Автострадному, 11 в м. Харкові.

З червня 2015 року відносини між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 погіршилися, остання переїхала проживати за іншою адресою, а в вересні 2016 року ОСОБА_3 отримав позов ОСОБА_5 (2-й відповідач) про виселення з кімнати № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові яку остання, як виявилось, отримала в дар від ОСОБА_4 згідно договору дарування від 08.06.2016.

Позивач, посилаючись на той факт, що кімната № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові є його та ОСОБА_4 спільною сумісною власністю, просить встановити факт його проживання з останньою однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 10.05.2008 по 01.06.2015, визнати за ним право власності на 1/2 частину кімнати № 34 в будинку готельного типу по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові та витребувати зазначену частину спірної кімнати з володіння ОСОБА_5

В суді представник позивача на задоволенні позову наполіг та дав пояснення відповідно до викладених в позові обставин.

ОСОБА_3 додатково показав, що познайомився з ОСОБА_4 у 2005 році, а приблизно з 2007 року вони почали проживати разом в орендованому житлі як чоловік та жінка. Разом з ними проживала матір ОСОБА_4 ОСОБА_5 Вони разом з ОСОБА_4 купували продукти харчування, мали спільний побут, їздили на відпочинок. В квартирі АДРЕСА_2, яка придбана за кредитні кошти на імя ОСОБА_4 в їх спільних інтересах, вони проживали з 2008 року по 2015 рік, за виключенням періоду з 2012 року по 2013 рік, коли він мешкав окремо через сварку з 1-м відповідачем. В цей період часу він придбав квартиру по вул. Фісановича в м. Харкові, де зареєструвався 20.12.2012, а її вартість сплачував в розстрочку. Після примирення з ОСОБА_4 він 25.07.2013 знявся з реєстрації за вказаною адресою, продав квартиру, а за рахунок виручених коштів було погашено кредит за квартиру АДРЕСА_3, де він 19.02.2014 зареєстрував місце свого проживання. Остаточний платіж за кредитним договором за яким ОСОБА_4 отримала кошти для придбання спірного житла, а також деякі чергові платежі він здійснював особисто і у відповідних квитанціях має бути його підпис. В цій квартирі за спільні кошти здійснювався ремонт. Про факт спільного проживання ОСОБА_4 в період з 2012 по 2013 рік з іншим чоловіком, йому відомо, проте ті стосунки не були тривалими і скінчились після їх примирення з ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4 підтвердила факт знайомства з ОСОБА_3 у 2005 році та показала, що в вересні 2007 року вони вирішили спробувати пожити разом, для чого зняли квартиру у 602 мікрорайоні в м. Харкові. В грудні того ж року вона за власні кошти купила пральну машинку, а ОСОБА_3 холодильник. Вже в лютому 2008 року через сварку вона зібрала свої речі та переїхала до матері, яка знімала квартиру в районі ХТЗ, проте ОСОБА_3 приїздив до неї, просив вибачення і вони знову зійшлись, при цьому стали проживати в квартирі, що знімала ОСОБА_5 Проживаючи разом ОСОБА_3 не приймав участі у оплаті комунальних послуг, у поточному ремонті, між ними постійно виникали сварки.

В літку 2008 вони посварились і вдруге розійшлись. ОСОБА_4 вдвох з матірю поїхала на море, де разом вони вирішили придбати квартиру у кредит. Це було можливим, так як ОСОБА_4 займалась підприємництвом, мала власний бізнес. Кредит на житло вона оформлювала на себе і житло придбала тільки для себе, про що й сповістила ОСОБА_3, а враховуючи, що вони продовжили спільне проживання в придбаній квартирі ОСОБА_3 іноді на прохання ОСОБА_4 та за її гроші сплачував черговий платіж за кредитом. Жодного платежу на погашення кредиту власними коштами ОСОБА_3 не робив. Під час їх спільного проживання придбання їжі, оплата комунальних послуг, витрати на відпочинок завжди між ними ділились порівну, тобто кожен за себе платив окремо, спільного бюджету вони не мали. Жодної цінної речі, в тому числі спільно, ними придбано не було. Автомобіль марки «Шевроле» ОСОБА_3 придбав у кредит для власних потреб, за власні кошти і виплачував його самостійно.

В червні 2011 року їх відносини остаточно припинились, родичі ОСОБА_3 приїздили та забрали особисті речі останнього. ОСОБА_4 перейшла на іншу роботу, мала достатній заробіток та збільшила сплати за кредитом. Протягом 2011 року вона зустрічалась з ОСОБА_7, з яким спільно проживала, а з січня 2013 року з ОСОБА_8, з яким проживала біля року, проте також розлучились. В цей проміжок часу з ОСОБА_3 вона не підтримувала жодних відносин, хоча останній іноді дзвонив, цікавився справами. Під новий 2014 рік, коли вона ні з ким не зустрічалась і не проживала, ОСОБА_3 приїхав до неї, просив вибачення, у знак примирення запропонував кільце, проте вона не прийняла його. В 2014 році ОСОБА_3 приїхав та сказав, що хоче змінити автомобіль, взявши черговий кредит, проте в нього немає реєстрації, родичі його не реєструють у себе, а без цього кредит оформити він не може і просив, щоб ОСОБА_4 зареєструвала його у себе по пров. Автострадному. Саме це стало причиною реєстрації ОСОБА_3 за вказаною адресою, а не будь-що інше. В лютому 2014 року почав зростати курс долара і вона зайняла у знайомої на роботі 8000 доларів США та 7000 доларів США у батьків, які були витрачені на повне погашення кредиту.

Про те, що ОСОБА_3 в 2011 році придбав, а в 2013 році продав квартиру по вул. Фісановича в м. Харкові вона дізналась лише з позову.

Після реєстрації ОСОБА_3 в належній їй кімнаті № 34 по пров. Автострадному, 11 жодних відносин між ними не було, вона жила з матірю в одній кімнаті, ОСОБА_3 в іншій, при цьому через поведінку останнього між ними постійно виникали конфлікти. Коли проживати в одній квартирі стало неможливим, вона почала вимагати знятись з реєстрації, проте ОСОБА_3 казав, що йому немає куди йти і він буде проживати за місцем реєстрації. Через це ОСОБА_4 в 2015 році була вимушена зїхати з власної квартири. У вересні 2015 року вона орендувала квартиру на «Салтівці» в м. Харкові, познайомилась з чоловіком за якого в 2016 році вийшла заміж і народила дитину.

Не дивлячись на спільне проживання з ОСОБА_3М протягом певного часу, його реєстрацію в кімнаті № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові відносини між ними не були подружніми, наміру створити сімю ОСОБА_4 не мала, вони не придбали спільно жодної цінної речі, не мали спільного бюджету.

Представник відповідачів зазначила, що відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не носили характер, притаманний подружжю, так як кредит для придбання спірного житла брався ОСОБА_4 у власних цілях, його оплата здійснювалась виключно ОСОБА_4 за власний кошт. Сторони не мали планів на майбутнє, не вели спільного господарства, мали окремий бюджет.

Відповідач ОСОБА_5 пояснила, що з 2008 року разом з нею проживала її донька ОСОБА_4 та співмешканець останньої ОСОБА_3 За час проживання втрьох витрати на утримання житла, продукти харчування, спільний відпочинок завжди ділились на трьох. Навіть при необхідності відвести товар ОСОБА_4 за місцем призначення ОСОБА_3 видавались гроші на бензин. З червня 2011 по січень 2014 року жодних відносин між її донькою і ОСОБА_3 не було, в той період часу ОСОБА_4 співмешкала з іншими чоловіками. Після придбання її донькою кімнати № 34 по пров. Автострадному, 11 ремонт в ній робився її сином та колишнім чоловіком батьком ОСОБА_4, меблі давались родичами. Ніяких грошей на погашення кредиту ОСОБА_3 не давав, кредит був погашений за її та доньки кошти.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані докази встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини:

19.09.2008 між ВАТ КБ «Надра» (далі Банк) та ОСОБА_6, яка 21.09.2016 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на «Зорова», укладений кредитний договір № 6/4/2008/840-К/843 за яким остання отримала цільовий кредит в сумі 26542,32 доларів США на придбання кімнати № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові під 15,59% річних строком до 12.09.2028, який забезпечений договором іпотеки, укладеним між тими ж сторонами, предметом якого є вказана кімната. Жодного посилання на ОСОБА_3 як на поручителя чи на отримання згоди останнього на укладення даного договору він не містить (а.с. 12-15, 72, 223-226).

Того ж дня ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу придбала кімнату № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові, в якому міститься посилання, що покупець придбає кімнату за особисті кошти, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та в наступному зареєструвала право власності на неї (а.с. 152-154).

На теперішній час право власності на вказану кімнату на підставі договору дарування від 08.06.2016, за яким ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар кімнату № 34 у будинку готельного типу № 11 по пров. Автострадному в м. Харкові, зареєстровано за останньою (а.с. 19-21, 23, 24).

У даній кімнаті згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 07.06.2016 зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (останній з 19.02.2014), разом з тим 27.04.2017 Московським районним судом м. Харкова прийнято рішення, яке набрало законної сили, про виселення ОСОБА_3 з вказаної кімнати, яке, як вбачається з довідки Відділу реєстрацій місця проживання у Московському районі м. Харкова від 17.08.2017, виконано (а.с. 22, 161-166).

Крім того, матеріали справи містять договір купівлі-продажу квартири від 26.07.2013, за яким ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_9, а остання прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 за 94595,00 грн. (11839,17 доларів США згідно курсу НБУ станом на 26.07.2013). Зі змісту вказаного договору вбачається, що дана квартира придбана ОСОБА_3 у грудні 2011 року і на час її продажу квартира є обєктом приватної власності продавця та не є предметом спільної сумісної власності подружжя, права третіх осіб на квартиру відсутні (а.с. 16-18).

ОСОБА_3 в суді стверджував, а відповідач ОСОБА_4 не заперечувала, що фактично стосунки між ними та спільне проживання розпочались наприкінці 2007 року, проте остання, посилаючись на нетривалий період їх спільного проживання, неодноразові розставання через чисельні сварки, відсутність у неї наміру створювати сімю з позивачем та остаточний розрив відносин в 2011 році і намагання в наступному влаштувати особисте життя, про що свідчать близькі відносини з іншими чоловіками, спростовувала факт подружніх відносин з ОСОБА_3 При цьому зазначила, що під час спільного проживання вони не вели спільне господарство і не мали спільного бюджету, так як жодної цінної речі спільно не придбали, вартість придбаних продуктів харчування, комунальних послуг та витрати на відпочинок завжди сплачували кожен за себе окремо. Про факт купівлі та наступний продаж ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 вона дізналась лише з позовних вимог, а кредитні зобовязання щодо спірного житла виконувала самостійно, за власні кошти.

З погляду на перелічені письмові докази та пояснення сторін суд вважає твердження ОСОБА_4 щодо розірвання будь-яких відносин з ОСОБА_3 саме в 2011 році, сплати кредиту за спірне житло самостійно і за власні кошти таким, що відповідає дійсності, так як позивач в тому ж 2011 році у особистих цілях придбав власне житло, жодного доказу, який би підтверджував його участь у сплаті кредиту за кредитним договором, укладеним ОСОБА_4СА., не надав і після припинення відносин з останньою у 2011 році жодних претензій щодо спірного житла не предявляв. При цьому ОСОБА_4, враховуючи розмір доходу у період 2008-2011 років, укладення договору безпроцентної позики від 15.02.2014, мала можливість виконувати кредитні зобовязання самостійно (а.с. 157-160).

Факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та відсутність такого сторонами доводиться переважно показаннями свідків, в тому числі родичів: так, родичі ОСОБА_3, а саме його племінниці ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та сестра ОСОБА_12 показали, що з 2007 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виникли стосунки і вони почали мешкати разом. В 2008 році вони у кредит, оформлений на ОСОБА_4, придбали кімнату № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові. Валентин бажав створити повноцінну сімю, завести дітей, тоді як ОСОБА_4, на думку ОСОБА_10, маніпулювала ним, не сприймала серйозно його пропозиції. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 кілька разів сходились і розходились, десь протягом року ОСОБА_3 проживав у сестри, потім повернувся до ОСОБА_4. Після останнього їх примирення в 2014 році ОСОБА_3 продав належну йому квартиру, а за виручені кошти був погашений кредит за кімнату № 34 по вул. Автострадному, 11 в м. Харкові. Саме через необхідність погасити кредит за квартиру, як вважає ОСОБА_10, ОСОБА_4 поновила стосунки з ОСОБА_3: пообіцяла вийти за нього заміж, народити дитину, зареєструвати його, а останній на її прохання продав свою квартиру і за виручені кошти був погашений кредит.

ОСОБА_13, підтвердив показання дружини ОСОБА_12, та додатково пояснив, що після придбання в 2008 році кімнати по пров. Автострадному, 11 допомагав робити в ній ремонт, а після сварки ОСОБА_4 і ОСОБА_3М перевозив особисті речі останнього до себе. Приблизно в 2012 році ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_4 вийти за нього заміж, це було на новий рік, який вони святкували з усіма родичами, проте ОСОБА_4, як вбачається, не бажала цього.

Зазначені свідки наполягали на придбанні спірної кімнати в спільних інтересах сторін, підтвердили наявність у ОСОБА_3 наміру створити сімю з ОСОБА_4 та відсутність такого наміру у останньої.

Допитані в якості свідків сестра ОСОБА_5 ОСОБА_14 та брат ОСОБА_4 ОСОБА_6 показали, що з 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали проживати разом, з початку на орендованій квартиру, а після придбання в 2008 році ОСОБА_4 кімнати № 34 по пров. Автостардному, 11 в м. Харкові за вказаною адресою. Ремонт у даній кімнаті не робився, а при необхідності щось підлагодити, це робив чоловік ОСОБА_14, батько або брат ОСОБА_4 Меблі у квартиру, за виключенням придбаного за власні кошти ОСОБА_4 шафи, не купувались, а безоплатно були надані родичами останньої. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 неодноразово сварились і розходились, а в період з 2011 по 2014 роки не проживали разом, навіть не спілкувались, так як ОСОБА_4 в цей період часу співмешкала спочатку з чоловіком на імя ОСОБА_6, потім з ОСОБА_12, проте і з ними ОСОБА_4 розходилась.

В 2014 році ОСОБА_4, яка на той час проживала з матірю в кімнаті № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові, на прохання ОСОБА_3 зареєструвала його за вказаною адресою, проте проживали вони як сторонні люди, в різних кімнатах. При цьому чоловік ОСОБА_14 влаштував двері та замок в кімнату ОСОБА_4 і ОСОБА_5. З метою остаточного погашення кредиту за вказану квартиру ОСОБА_4 позичала кошти.

Також ОСОБА_14 зазначила, що під час спільного з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 відпочинку на морі, вартість орендованого житла, продуктів харчування останні сплачували кожен за себе окремо.

Показання родичів сторін з приводу обставин справи суд оцінює критично, не сприймаючи їх такими, що беззаперечно доводять ці обставини, так як вони можуть бути надані з метою захисту як загально родинних інтересів, так і інтересів кожної з сторін.

В якості свідків також допитано колишніх колег сторін, осіб, які проживали в сусідніх з ними кімнатах в будинку № 11 по пров. Автострадному в м. Харкові. Так, свідок ОСОБА_15 пояснила, що сторін знає з 2008 року, коли вони оселились в по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові, де вона проживає з 2005 року. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вона сприймала як подружжя, спілкувалась з ними по сусідськи, не близько. Кілька разів вони спільно відмічали свята, одного разу їздили відпочивати на річку. Хто саме і за чий кошт придбав кімнату № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові вона не знає, як і те, чи здійснювали сторони спільні цінні придбання у квартиру, проте памятає, як ОСОБА_3 придбав автомобіль і вони разом відмічали цю подію. Протягом року, період часу вона не памятає, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 не мешкали разом, ОСОБА_6 в той час проживала з іншим чоловіком. Причини, через які вони розходились, їй не відомі. Валентин в той час в будинку не зявлявся, проте коли зявився, повідомив, що вони з ОСОБА_6 знову разом.

ОСОБА_16 показав, що в 2008 році в будинку № 11 по пров. Автострадному в м. Харкові, в якому він проживав, оселились сторони у справі. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 він сприймав як сімю, а ОСОБА_17 як тещу ОСОБА_3. Один до одного ОСОБА_17 і ОСОБА_3 звертались як по імені, так і по батькові. В їх квартирі він жодного разу не був, проте знає, що там робився ремонт, так як завозились будівельні матеріали. Свят спільно з ними не відмічав, більше спілкувався з ОСОБА_3, який як і він є автомобілістом. На початку у ОСОБА_3 був автомобіль «Ланос», а потім він придбав «Шевроле», проте за чий кошт придбались квартира і автомобіль йому не відомо. В 2013 році ОСОБА_3 разом з ОСОБА_17 не проживав.

Свідок ОСОБА_18 показала, що знає сторін з 2008 року, коли вони оселились в кімнаті № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові, в якому вона на той час проживала в кімнаті № 11. Хто був власником кімнати № 34 їй не відомо. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вона сприймала як сімю. В гості один до одного вони не ходили, як правило спілкувались на загальній кухні. Приблизно з 2011 по 2014 рік ОСОБА_3 не проживав за вказаною адресою, так як вони розійшлись з ОСОБА_4, а в 2014 році зявився.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_19, при цьому зазначив що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у кімнаті № 34 по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові проживали в період з 2008 по 2015, за виключенням 2012 року. З ними також проживала ОСОБА_5, мать ОСОБА_20.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_21 показав, що з ОСОБА_3 знайомий більш ніж 10 років, разом працюють в таксі. В 2009 році він познайомив його з ОСОБА_4 Деякий час вони орендували житло, а потім придбали у кредит кімнату по пров. Автострадному, 11 в м. Харкові. В даній кімнаті свідок жодного разу не був. Приблизно в 2011 році ОСОБА_3 і ОСОБА_4 посварились, не проживали разом біля року, зі слів ОСОБА_3 йому відомо, що у ОСОБА_4 тоді зявився інший чоловік. Приблизно в той час ОСОБА_3 придбав квартиру по вул. Фісановича, 6 в м. Харкові, але коли знову зійшовся з ОСОБА_4, продав її, а виручені кошти були витрачені на погашення кредиту за кімнату по пров. Автострадному, 11.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_22 дав наступні свідчення: з ОСОБА_3 знайомий з дитинства, вони народились в одному селі, а ОСОБА_4 знає з 2005 року, коли та прийшла працювати в торговий центр, де він був директором. ОСОБА_3 працював таксистом та розвозив товар на своєму автомобілі. В 2007 році під час спільного відпочинку колективу торгового центру у Криму між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 завязались стосунки і по поверненню до м. Харкова вони почали проживати разом. Спочатку вони орендували житло по вул. Тимурівців в м. Харкові, потім переїхали в район ХТЗ на квартиру, яку орендувала матір ОСОБА_20 ОСОБА_5 Про їх плани щодо сімї, дітей, одруження йому нічого не відомо, хоча у ОСОБА_3 було бажання одружитись. В 2008 році вони разом приїздили до нього з проханням стати поручителем при укладанні договору кредиту на придбання житла, але він відмовився. В наступному ОСОБА_4 оформила кредит на себе. По вул. Фісановича, 6 в м. Харкові Валентин придбав квартиру після розлучення з ОСОБА_4, а продав її коли вони знову зійшлись і була потреба погасити кредит за кімнату по пров. Автострадному, 11.

Свідок ОСОБА_23 показала, що з ОСОБА_4 познайомилась у вересні 2011 року, коли почали працювати на одній фірмі. ОСОБА_3 бачила пару разів, про нього ОСОБА_4 казала як про співмешканця. В лютому 2014 року ОСОБА_4 позичила у неї 8000 доларів США, як пояснила, для погашення кредиту. На підтвердження цього між ним був укладений письмовий договір займу. Кошти були повернуті ОСОБА_4 відповідно до умов договору, у грудні того ж року.

Аналізуючи показання даних свідків можна дійти висновку, що вони доводять факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який останньою не заперечується, і виходячи з їх змісту, лише сам по собі факт спільного проживання сторін дав свідкам привід казати про наявність між ними відносин, притаманних саме подружжю. Разом з тим, жодний з вказаних свідків не повідомив суду про факти здійснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значущих придбань рухомого чи нерухомого майна в спільних інтересах, спільного утримання спірної квартири та розпорядження заробленими коштами. Навіть позивач в суді не спростовував тверджень відповідачів щодо відсутності спільного бюджету у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час їх спільного проживання, що є однією з основних ознак існування між чоловіком та жінкою відносин, притаманних саме подружжю.

На підтвердження факту проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 останнім надані спільні фотографії сторін, фотографії, де останні зображені з родичами один одного (а.с. 103-105), разом з тим відповідачка ОСОБА_4 на спростування твердження позивача про їх спільне тривале проживання однією сімєю як чоловіка та жінки надала фотографії з її зображенням на відпочинку з іншим чоловіком у період, який позивач зазначає як час їх спільного проживання (а.с. 201-203).

Перелічені фотографії через відсутність ознак, які б свідчили про конкретний час їх виготовлення, не приймаються судом як доказ обставин, що мали місце у конкретні дату та час, разом з тим вони підтверджують як факт спільного проведення часу сторін, так і ОСОБА_4 окремо від позивача.

Через ті ж підстави суд позбавлений можливості дати належну оцінку фотографіям спірної кімнати на предмет того, чи здійснювався в ній ремонт, в яких обємах та коли саме (а.с. 197-199, 205, 206).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України, не є підставою виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, наявності між ними усталених відносин, притаманних подружжю, є, крім іншого, листи ділового та особистого характеру, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, докази спільного придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про власність), спільні заяви, анкети тощо.

Таких доказів позивач не надав, а лише показання свідків з викладених вище підстав не можна вважати достовірними та достатніми доказами того, що як на момент придбання спірної кімнати, так і на момент сплати останнього платежу за кредитом сторони перебували у відносинах, притаманних подружжю, чого вимагає ст. 74 СК України, а саме мали єдиний бюджет, вели спільне господарство, планували своє спільне життя, обговорювали питання фінансового забезпечення.

Той факт, що ОСОБА_3 самостійно, за власні кошти придбав та в наступному продав квартиру, придбав автомобіль у кредит, який виплачував самостійно зайвий раз вказує на відсутність між сторонами ступеню звязку, який притаманний саме подружжю.

При цьому суд не вважає доведеним й той факт, що кошти, виручені від продажу ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 були витрачені на погашення кредиту ОСОБА_4, так як квартира продана ним у липні 2013 року за 94595,00 грн. (11839,17 доларів США згідно курсу НБУ станом на 26.07.2013), тобто більш ніж за пів року до погашення кредиту ОСОБА_4

Отже, підстав для задоволення позову в частині встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу суд не знаходить, наслідком чого є й відмова у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на частину спірного майна та його витребування з чужого володіння як похідних від першої, так як підстави застосування положень ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 215, 216, 330, 388 ЦК України відсутні.

Враховуючи викладене керуючись 3, 12, 13, 76-82, 141, 256, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 60, 70, 74 СК України, ст.ст. 202-204, 215, 216, 330, 388 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає в АДРЕСА_4) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, кім. 34), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4? РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного майна залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.Ю. Скотар