АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 754/15198/16-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.А.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Шевчука О.П. 30 жовтня 2017 року о 15.47 годин, дата складання повного тексту 03 листопада 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва (далі - КНП «КДЦ») про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала лікарем - стоматологом - терапевтом у відповідача. Директор ОСОБА_4 використовуючи службове становище змушував її працювати по 11 год. на добу, не забезпечував умовами, необхідним обладнанням та медичним одягом для виконання роботи, змусив придбати за власні кошти медичну установку та надати її у безоплатне користування відповідача, також змушував здійснювати щомісячні внески у касу в розмірі 6000 грн. В подальшому директор КНП незаконно виніс дві догани та звільнив позивача з роботи. Зазначенні обставини призвели до погіршення стану здоров'я позивача, погіршення умов проживання, харчування її, її дітей та батька інваліда, неможливості забезпечення повноцінного відпочинку. Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачені 44235 грн. 70 коп. - кошти, здані позивачем за послуги платного лікаря, та моральну шкоду в розмірі 156600 грн.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/1169/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В ході розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги в частині моральної шкоди та визначила її в розмірі 576000 грн. (т. 1 а.с.106 - 110).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2017 позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 12000 грн.

Також стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району міста Києва на користь держави судові витрати в розмірі 1200 грн.

Не погодився з вказаним судовим рішення відповідач, його представником подана апеляційна скарга, в якій вказується на порушення норма матеріального та процесуального права. Зокрема, представник вказує на наявність подвійної відповідальності за порушення трудових прав позивача. Суд першої інстанції не врахував, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2017 відповідач був притягнений до юридичної відповідальності за порушення трудових прав позивача при звільненні та з КНП «КДЦ» стягнуто на користь позивача відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з порушенням трудових прав позивача при звільненні в розмірі 10000,00 грн. На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу ХIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судове засідання представник відповідача не з'явився. Відповідач повідомлявся про розгляд справи апеляційним судом за вказаною ним адресою, проте судові повідомлення були повернуті поштовим відділенням без вручення, іншої адреси суду повідомлено не було. Натомість відповідач є особою, яка подала апеляційну скаргу, обізнаний про наявність апеляційного провадження, так як ним була виконана ухвали про усунення недоліків, і за наявності добросовісної реалізації своїх процесуальних прав мав можливість слідкувати за рухом справи на офіційному сайті Апеляційного суду м. Києва. Тому, враховуючи положення ст. ст. 371, 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність сторони відповідача.

Позивач ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходи в з того, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2017 визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 з роботи, що свідчить про протиправну поведінку відповідача та порушення її конституційного права - права на працю.

Однак, колегія суддів не вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 03.10.2000 працювала лікарем - стоматологом у Поліклініці № 2 Ватутинського району м. Києва та Наказом від 29.06.2016 звільнена з посади лікаря - стоматолога - терапевта стоматологічного відділення філії № З КНП «Консультативні - діагностичного центру» Деснянського району м. Києва на підставі ст. 40 КЗпП (т. 1 а.с. 19, а.с. 97).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2017 визнані незаконними та скасовані накази директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва ОСОБА_4. № 126 від 06.06.2016 та № 150 від 23.06.2016 про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарних стягнень у вигляді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Сіроткіної К.Г. № 155-к від 29.06.2016 про звільнення ОСОБА_3 з посади лікаря-стоматолога-терапевта відділення стоматології філії № 3 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта відділення стоматології філії № 3 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 53136,6 грн.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено (т.2 а.с.79-89).

Як вбачається з тексту вказаного судового рішення, позивач ОСОБА_3 заявляла вимоги про стягнення з відповідача - КНП «КДЦ» суми сплачених внесків в розмірі 45000 грн. та моральної шкоди завданої, зокрема:

- незабезпеченням необхідними матеріалами, медикаментами, інструментами, засобами індивідуального захисту, обладнанням, кабінетом, медичним одягом, миючими засобами тощо, для прийому хворих стоматологічного профілю на посаді лікаря-стоматолога-терапевта КНП «КДЦ»;

- примусом працювати в кладовці кабінету № 417 на незаземленому обладнанні УС-30;

- примусом працювати по суботах, брати щорічні відпустки взимку, працювати по 11 годин на добу у період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року;

- спричиненням шкоди здоров'ю створювання стресових ситуацій;

- вимаганням ОСОБА_4. сплачувати в касу кошти за начебто надані платні послуги з жовтня 2014 року по серпень 2015 року;

- вимаганням ОСОБА_4. сплачувати добровільні внески до каси підприємства (п.10,17 позовних вимог, викладених в описовій частині рішення).

Також в описі позовних вимог міститься посилання позивача на те, що вона змушена була придбати за власні кошти медичну установку та надати її у безоплатне користування відповідача (т.2 а.с.79).

Згідно мотивувальної частини даного судового рішення вказані вимоги не були доведені в ході розгляду справи належними та допустимими доказами.

Проте, судом вирішено стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 10000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди завданої порушенням трудових прав позивача накладенням дисциплінарних стягнень та звільненням.

В справі, що є предметом даного апеляційного розгляду позивач також посилається на те, що працювала лікарем - стоматологом - терапевтом у КНП «КДЦ», директор якого ОСОБА_4, використовуючи службове становище:

- змушував її працювати по 11 год. на добу;

- не забезпечував умовами для праці, необхідним обладнанням та медичним одягом для виконання роботи;

- змусив придбати за власні кошти медичну установку та надати її у безоплатне користування відповідача;

- змушував здійснювати щомісячні внески у касу в розмірі 6000 грн., на загальну суму 44235 грн. 70 коп.;

- незаконно виніс дві догани та звільнив позивача з роботи.

Отже, суд першої інстанції залишив поза увагою наявність рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2017, яким вирішені позовні вимоги ОСОБА_3 до відповідача - КНП «КДЦ» про стягнення суми сплачених внесків за платні прийоми в розмірі 45000 грн. та моральної шкоди завданої неналежним забезпечення умов праці, незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності та незаконним звільненням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Аналогічне положення мало місце в ст. 205 ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, всупереч положенням процесуального закону суд першої інстанції не закрив провадження у справі, так спір між сторонами з приводу стягнення суми сплачених внесків за платні прийоми в розмірі 45000 грн., та моральної шкоди завданої неналежним забезпечення умов праці, незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності та незаконним звільненням вже розглянутий судом і рішення суду набрало законної сили.

При цьому, посилання позивача на наявність інших доказів у даній справі не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки виходячи з вимог процесуального закону визначальним є наявність судового рішення між тими ж сторонами і з того ж предмету спору.

Згідно з ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255, 257 цього Кодексу.

У зв'язку із вищевикладеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 255, 374, 377, 381, 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району міста Києва - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2017 - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району міста Києва про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 08.02.2018