ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27»листопада 2018 року

м. Харків

справа № 640/17730/17-ц

провадження № 22ц/818/358/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року в складі судді Губської Я.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що 05 травня 2015 року він уклав договір доручення з ОСОБА_2, відповідно до умов якого він надав повноваження ОСОБА_2 бути його представником в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах та організаціях, та надав право розпорядження автомобілем Mitsubishi Pajero Sport, що належить йому на праві власності.

При оформленні довіреності встановлено строк її дії до 05 листопада 2015 року, і вони домовились, що ОСОБА_2 поверне йому автомобіль в строк до 05 листопада 2015 року або по першій його вимозі.

Зазначив, що 07 липня 2015 року він звернувся до ОСОБА_2 з проханням повернути йому автомобіль, але він відмовився і став вимагати від нього кошти.

Звернувшись до нотаріуса 07 липня 2015 року він скасував довіреність, про що письмово повідомив ОСОБА_2 і повторно просив повернути автомобіль та довіреність, але ОСОБА_2 відмовився від виконання його вимог.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року витребувано у ОСОБА_2 автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2.

Вказав, що заочне рішення залишилось без виконання, оскільки ОСОБА_2 ігноруючи його вимогу про повернення автомобіля та факт скасування довіреності від 07 липня 2015 року, провів відчуження спірного автомобіля у власність ОСОБА_1

Вважав, що в даному випадку відчуження спірного автомобіля є незаконним і як правочин нікчемний, оскільки здійснений після того, як він скасував довіреність і ОСОБА_2 не мав права на відчуження автомобіля, який він фактично викрав.

Просив витребувати у ОСОБА_1 автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що Орджонікідзевським районним судом м. Харкова вже розглядався цей спір і встановивши факти порушення його прав рішенням від 21 грудня 2015 року витребувано у ОСОБА_2 спірний автомобіль; що він не є стороною в договорі про відчуження спірного договору, тому не вправі його оспорити.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. від 26 веренся 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

09 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_3 розподілено зазначену цивільну справу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року у складі колегії суддів Бурлака І.В., Кіся П.В., Яцини В.Б. справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило. Від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та представника, яке задоволено.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивач не довів щодо обізнаності ОСОБА_2 або інших осіб про скасування довіреності на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 є власником автомобіля марки та моделі Mitsubishi Pajero Sport 3.0 GLS, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, зареєстрованого Центром № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автомобілів м. Харків 19 листопада 2013 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4.

05 травня 2015 року ОСОБА_5 видав на ім'я ОСОБА_2 довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., відповідно до якої уповноважив ОСОБА_2 бути його представником у органах ДАІ, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов'язаних з вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціну та на інших умовах за його розсудом) належного йому на праві власності автомобіля, зареєстрованого Центром № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Харків 19 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, виданим тим же ДАІ тоді ж: марки та моделі Mitsubishi Pajero Sport 3.0 GLS, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до умов цієї довіреності ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 право представляти його інтереси в межах України в органах нотаріату, відповідних органах ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з користуванням, експлуатацією та продажем автомобіля, його переобладнанням (зміна типу і моделі автомобіля, кольору, зміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням технічного огляду; визначити на власний розсуд місце стоянки автомобіля; зняти автомобіль з обліку, одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, в тому числі, тимчасовий реєстраційний талон та/або свідоцтво про реєстрацію ТЗ для поїздки за кордон, подавати заяви (в тому числі заяву про належність йому майна на праві особистої приватної власності), одержати дублікат реєстраційного документа та/або цієї довіреності в разі їх втрати, укладати договори найму (оренди), позички, купівлі-продажу, страхування та інші щодо виконання цієї довіреності (визначаючи умови цих договорів на власний розсуд); у випадку спричинення вищевказаному автотранспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди укладати, якщо в тому буде необхідність, договори про відшкодування заподіяної шкоди; одержувати належні йому за результатами згаданих правочинів грошові суми; сплачувати платежі; керувати автомобілем; надавати автомобіль для митного контролю; вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цим дорученням.

Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам; з правом скасування довіреностей, виданих в порядку передоручення; з правом тимчасового виїзду за межі України; строком на шість місяців та дійсна до 05 листопада 2015 року.

07 липня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 з заявою, в якій зазначив, що він скасовує довіреність, нотаріально посвідчену 05 травня 2015 року за реєстровим № 1857, видану на ім'я ОСОБА_2 на розпорядження автомобілем марки та моделі Mitsubishi Pajero Sport 3.0 GLS, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, зареєстрованого Центром № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автомобілів м. Харків 19 листопада 2013 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, виданого тим же ДАІ тоді ж. Зміст статті 249 ЦК України ОСОБА_5 нотаріусом роз'яснено.

Також зазначено, що про скасування довіреності ним буде особисто повідомлено представника за довіреністю - ОСОБА_2, а також відповідні органи.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року по справі № 644/9488/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння витребувано у ОСОБА_2 автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 3.0 GLS, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований Центром № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автозасобів м. Харків 19 листопада 2013 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4.

Із повідомлення Управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області від 11 липня 2016 року № 3170/119-20/03 вбачається, що автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, колишній номерний знак НОМЕР_2 (належав ОСОБА_5) перереєстровано 15 липня 2015 року на нового власника.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції від 18 серпня 2016 року ВП № 50894455 виконавчий лист № 644/9488/15-ц, виданий 30 березня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про витребування у ОСОБА_2 автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, зареєстрованого Центром № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автозасобів м. Харків 19 листопада 2013 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 повернуто стягувачу на підставі пункту 6 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації наданої Регіональним сервісним центром в Харківській області Міністерства внутрішніх справ України від 30 жовтня 2017 року № 31/20-4693, 09 червня 2015 року автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 знято з обліку ОСОБА_2 на підставі доручення від 05 травня 2015 року.

15 липня 2015 року автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_1

Як вбачається з довідки, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоконсалтинг Україна» від 29 грудня 2017 року, за період часу з 07 липня по 15 липня 2015 року на адрес товариства не надходило інформації від ОСОБА_5 про скасування довіреності, виданої 05 травня 2015 року ОСОБА_5 ОСОБА_2, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. за реєстровим № 1857.

У главі 29 Цивільного кодексу України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми статей 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Частина перша статті 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

При цьому за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувач.

Згідно з частинами першою та третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до частини першої статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Відповідно до статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.1 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції 22 лютого 2012 року № 296/5, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб за усним зверненням довірителя. У довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику.

Згідно пункту 4 глави 4 цього Порядку особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення.

Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Якщо особа, яка видала довіреність, подасть примірник довіреності, що є у неї, напис про скасування довіреності або передоручення робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою додається до примірника, що зберігається у справах нотаріуса, в державному нотаріальному архіві.

Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви.

Пунктом 7 глави 4 цього Положення передбачено, що посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2006 за № 1378/13252.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Положення про Єдиний реєстр довіреностей заява про припинення дії довіреності подається довірителем, а також іншими особами, які мають підтверджуючі документи щодо відомостей, передбачених частиною 1 статті 248 ЦК України. Реєстрація довіреностей (їх дублікатів) та відомостей про припинення їх дії здійснюється шляхом внесення Реєстратором відповідних відомостей до Єдиного реєстру.

Згідно з пунктом 2.13 цього Положення для підтвердження факту внесення інформації до Єдиного реєстру Реєстратор виготовляє витяг про внесення реєстраційного запису до Єдиного реєстру у двох примірниках, один з яких залишається у Реєстратора, а другий - надається (надсилається) особі, яка видала довіреність (за її бажанням), або нотаріусу, який надав (надіслав) заяву про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи на час зняття з обліку спірного автомобіля в органах ДАІ ОСОБА_2 діяв в інтересах ОСОБА_5 на підставі чинної на той момент довіреності, в межах повноважень наданих йому ОСОБА_5.

З наданого примірнику довіреності, виданої ОСОБА_5 05 травня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., про уповноваження ОСОБА_2 на експлуатацію та розпорядження спірним автомобілем, не вбачається відповідного запису нотаріуса про те, що вона скасована. Також ОСОБА_5 не надано відповідного витягу з Єдиного реєстру довіреностей, з якого б вбачалось про те, що дана довіреність припинила свою дію.

Зі змісту заяви ОСОБА_5 від 07 липня 2015 року про скасування довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_2, вбачається, що саме ОСОБА_5 зобов'язався повідомити довірителя, а також відповідні органи про її скасування.

Як встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 02 лютого 2016 року, ОСОБА_5 надіслав лист-повідомлення ОСОБА_2 про скасування довіреності 17 липня 2015 року, тобто після вчинення 15 липня 2015 року відчуження спірного автомобіля.

Крім того, згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоконсалтинг Україна» від 29 грудня 2017 року на адресу даного товариства в період часу з 07 липня 2015 року по 15 липня 2015 року інформації від ОСОБА_5 про скасування довіреності від 05 травня 2015 року, виданої на ім'я ОСОБА_2 за реєстровим № 1857 не надходило.

Таким чином, ОСОБА_5 не виконав вимоги статті 249 ЦК України щодо повідомлення ОСОБА_2 про скасування довіреності щодо укладення угоди про продаж автомобіля та перереєстрацію його на ОСОБА_1 в органах ДАІ.

На даний час ОСОБА_1 є власником спірного автомобіля на підставі укладеного з ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_5 договору купівлі-продажу, який не визнано недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позову, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, суд першої інстанції правильно виходив із того, що укладаючи спірний договір купівлі-продажу від 15 липня 2015 року ОСОБА_2 діяв в інтересах ОСОБА_5 на підставі чинної довіреності, з'ясувавши, що повірений був наділений ОСОБА_5 повноваженнями на вчинення такого правочину, а саме на розпорядження спірним транспортним засобом, тобто діяв у межах наданих йому повноважень, а спірний автомобіль перебуває у володінні ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2015 року, який недійсним не визнаний.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

У зв'язку зі складністю справи повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.