Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 20-11/2009 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1І.>
№ провадження 22-ц/781/311/18 Доповідач Єгорова> С.> М.>
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.02.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

секретар судового засідання Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2009 року за заявою прокурора Долинського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_3, та передачу зазначеної спадщини Березівській територіальній громаді,

УСТАНОВИЛА:

В січні 2009 року прокурор Долинського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, звернувся в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_3, передачу зазначеної спадщини Березівській територіальній громаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_3 померла 10 грудня 1995 року, родичів та близьких у померлої не було. На день смерті залишилась земельна частка (пай), в розмірі 8,38 га, розташована на території Березівської сільської ради Долинського району. Спадкоємців по закону і заповіту немає, до цього часу ніхто не звернувся із заявами про прийняття спадщини і оформлення права на спадкове майно.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2009 року позов задоволено.Земельну ділянку (пай) у розмірі 8.38 га, належної померлій 10.12.1995 року ОСОБА_3, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР № 0178446, зареєстрованого Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 24.03.1999 року за № 394 - визнано спадщину відумерлою і передано земельну частку (пай) у власність територіальній громаді Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви. Зазначено, що суд неповно зясував обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Про існування даного рішення ОСОБА_2 дізналася в процесі оформлення спадкових прав на дане майно, участі в даній справі як спадкоємець померлої не брала. Підставою для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою суд вважав наявність в матеріалах справи повідомлення нотаріуса ОСОБА_4 Долинської державної нотаріальної контори від 27.01.2009 року за №43 (а.с.12) на підтвердження відсутності заяв від спадкоємців померлої ОСОБА_3. Проте дана обставина спростовується наявною в матеріалах спадкової справи №232 заведеної 25.09.1996 року з терміном зберігання 75 років заявою матері скаржника - сестри померлої: ОСОБА_5 про прийняття спадщини, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 і одержала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.09.1996 року, реєстровий номер 3-1936, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, згідно якої 05.09.2006 року, тобто до винесення оскаржуваного рішення, Долинською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу в спадковому реєстрі й на час винесення рішення дана інформація була оприлюднена. Скаржник є єдиним спадкоємцем, який після смерті ОСОБА_5 прийняв спадщину, до складу якої входило і успадковане спадкове майно померлої ОСОБА_3. Оскаржуване рішення суду є незаконним і фактично позбавляє її прав на спадкове майно, припиняє право, оформлене на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2001 року зареєстроване в реєстрі за №421.

Березівська сільська рада надала апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, та клопотання про розгляд справи за без їх участі (а.с.46,56,84).

Прокурор Долинського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомляений відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ (а.с.73).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ) передбачено, що неявка сторін та інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: и мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, виходив з того, що спадкове майно, а саме земельна частка (пай) в розмірі 8,38 га, яке належало на день смерті ОСОБА_3, яка померла 10.12.1995 року, не прийняте спадкоємцями за законом та заповітом, з часу відкриття спадщини минуло десять років. Тому суд вважав необхідним визнати спадщину відумерлою і земельні частки (паї) передати у власність територіальній громаді Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії актового запису про смерть № 15 від 10.12.1995 року ОСОБА_3 померла 10.12.1995 року у віці 79 років в с. Антонівка Долинського району Кіровоградської області, про що видано свідоцтво про смерть серія І-ОЛ № 276178 (а.с.4).

Згідно довідки відділу земельних ресурсів у Долинському районі Головного управління земельних ресурсів у Кіровоградській області № 362/01-11 від 15.08.2008 року колишньому члену КСП Родина на території Березівської сільської ради ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КР № 0178446, розміром 8,38 га. на підставі рішення Долинської райдержадміністрації від 24.03.1999 р. за № 394 (а.с.5).

Померла проживала одна на території Березівської сільської ради (а.с.6,8).

Згідно довідки №133 від 28 жовтня 2008 року на підвідомчій території Березівської сільської ради станом на дату видачі довідки родичі померлої ОСОБА_3 не проживають, відомості про наявність спадкоємців відсутні (а.с.7).

Виконкомом Березівської сільської ради видано довідку про те, що згідно схеми на плані громадянці ОСОБА_3 належить земельна ділянка № 243 площею 7,71 га (а.с.9).

Березівська сільська рада через засоби масової інформації повідомляла про підготовку матеріалів для звернення до суду щодо визнання спадщини відумерлою, зокрема, відносно спадкового майна померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією повідомлення в газети "Долинські новини" (а.с.10).

Відповідно до довідки Березівської сільської ради від 03 лютого 2009 року кошти на поховання ОСОБА_3 отримав ОСОБА_6, який помер в 2000 році (а.с.16).

Також, як на доказ, що після смерті ОСОБА_3 заяв про прийняття спадщини до контори не надходило, суд першої інстанції посилався на повідомлення Долинської державної нотаріальної контори від 27.01.2009 року №43 (а.с. 14), яке не має відношення до справи, оскільки стосується спадщини померлого ОСОБА_7.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції послався на норми статті 1277 ЦК України (в редакції 2009 року), якою передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. ОСОБА_8 право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України (2004 р. в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) та ст. 81 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За клопотанням скаржника ОСОБА_2 апеляційним судом в порядку підготовки справи до розгляду витребувана спадкова справа №232 на майно померлої 10 грудня 1995 року громадянки ОСОБА_3, розпочата 25 вересня 1996 року за заявою ОСОБА_5, з наданої Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області копії якої вбачається, що 25 вересня 1996 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_5, до складу спадщини входить грошовий вклад з належними відсотками і компенсаційними виплатами, що знаходяться на зберігання в філіалі Долинського ощадного банку (а.с.76-83).

Тобто скаржником доведено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 спадщину прийняла ОСОБА_5, що також підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.29).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07 лютого 2001 року, виданого в.о. державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №421, спадкоємцем майна громадянки ОСОБА_5, померлої 25 березня 2000 року, є дочка: ОСОБА_2, спадкове майно складається із: права на земельну частку (пай) КСП Родина Березівської сільської ради розміром 8,38 га., яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) КР №0178448, виданого Долинською райдержадміністрацією 23 січня 1997 року та зареєстрованого за №214 (а.с.30).

Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України, 2004 року в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За ст. 275 ЦПК України (2004 року) у заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Згідно ст. 278 ЦПК України (2004 року), суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Однак в порушення вимог закону судом при визнанні спадщини відумерлою не встановлено коло усіх спадкоємців після смерті ОСОБА_3 та не залучено їх до участі у справі.

Пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначає, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Враховуючи дію положень ст. 555 ЦК Української РСР про перехід спадщини, відкритої до 01 січня 2004 року, до держави, якщо жоден із спадкоємців її не прийняв протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР.

Відповідно до статті 525 ЦК 1963 р., чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася 10 грудня 1995 року і була прийнята ОСОБА_5, після смерті якої з 25 березня 2000 року правонаступником прав і обов'язків стала ОСОБА_2 - скаржник у даній справі.

Суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не встановив коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3, не залучив їх до участі в справі як заінтересованих осіб, не маючи належних доказів неприйняття ними спадщини, послався на докази, що не підтверджують обставини неприйняття спадщини, яку визнав відумерлою.

Указані порушення не може усунути апеляційний суд в силу наданих ЦПК України повноважень.

Справу вирішено без участі ОСОБА_2 та ухвалене судове рішення, яким зачіпаються її права та інтереси щодо спірного спадкового майна.

Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, невірно застосував норми матеріального права - ЦК України, що діє з 1 січня 2004 року, які не були чинними на день виникнення правовідносин та дія яких не розповсюджуються на правовідносини, що вже виникли.

Висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають дійсним обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, при розгляді справи порушено норми процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК в редакції Закону № 2147-VIІІ є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви прокурора про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_3 за її безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2009 року скасувати.

У задоволенні заяви прокурора Долинського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_3, та передачу зазначеної спадщини Березівській територіальній громаді відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 05 лютого 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

ОСОБА_10