Справа № 307/2492/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 травня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Джуга С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду, ухваленого 06 грудня 2017 року головуючим суддею Чопик В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

11.10.2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, який мотивує тим, що 02.02.2017 року вона уклала шлюб з ОСОБА_1 від якого у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не проживає разом з нею та їх дитиною з травня 2017 р., і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться сім'єю, внаслідок чого сім'я опинилася у важкому матеріальному стані. Їх дитина від самого народження часто хворіє, внаслідок чого є не малі додаткові витрати. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки тільки зараз вийшла на роботу і працює лікарем-інтерном в Одеській міській лікарні, а її мама змушена піти у відпустку по догляду за внуком у зв'язку з тим, що їй терміново необхідні були кошти на утримання та лікування сина.

Враховуючи те, що відповідач не має постійного місця роботи, не отримує регулярну заробітну плату, але виїздить за межі країни на сезонні роботи, а тому, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 грн. щомісячно до його повноліття та аліменти на її користь в розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Тячівського районного суду від 06.12.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до його повноліття, починаючи з 11.10.2017 року.

Стягуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною трьох років. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Однак, ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини. В апеляційній скарзі просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що судом неналежно та однобічно досліджено докази, а висновок суду про можливість надавати ним допомогу дружині є помилковим. Зокрема, суд не взяв до уваги те, що позивачем не доведено, що вона є непрацездатною та не дослідив рівень матеріального забезпечення позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 не оспорює рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому, рішення у вказаній частині, колегією суддів не переглядається.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.02.2017 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1

Від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Бедевлянської сільської ради № 1217 від 28.08.2017 року та відповідачем не заперечується.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матір'ю - ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні, а остання у зв?язку з цим не працює то стягнув з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1500 грн.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним в матеріалах справи доказам, та узгоджується з вимогами норм матеріального права з яким погоджується колегія суддів, зважаючи на наступне.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні норми містилися в ст.ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції).

Відповідно до ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Із вказаних норм слідує, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу. Наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов'язковою умовою для їх стягнення.

Згідно наданої апелянтом довідки ВК Дубівської сільської ради від 13.03.2016 року ОСОБА_1 ніде не працює та з акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.03.2018 року слідує, що ОСОБА_1 проживає разом з батьками в квартирі АДРЕСА_1.

У ході апеляційного розгляду, ОСОБА_2 надала довідку від 28.03.2018 р. № 28 КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» якою стверджується, що з 02.01.2018 року по 26.02.2020 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Актом обстеження матеріально-побутових умов від 30.04.2018 року доводиться та обставина, що ОСОБА_2 проживає у будинку своєї бабусі разом із сином ОСОБА_3, та не працює у зв?язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку, і сторонніх доходів не має.

Зазначені докази доводять факт того, що через перебування ОСОБА_2 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, остання позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе матеріально. Крім цього, ОСОБА_2 пояснила колегії суддів, що кошти на її утримання потрібні не стільки їй як такі потрібні на утримання сина, який часто хворіє і потребує лікування.

ОСОБА_1 надав апеляційному суду довідку з Карпатського університету імені Августина Волошина від 26.12.2017р. № 414/17, що навчається на гуманітарно-економічному факультеті з 01.09.2017 - 30.06.2019 рр.

Та в судовому засіданні пояснив колегії суддів, що має дохід від 7000,0 до 10000,0 грн. доходу. Навчається заочно та виїжджає на заробітки за кордон по через три місяці де може перебуває до 6-ти місяців у рік. Здійснює будівельно-ремонтні внутрішні роботи.

Виходячи з сукупності встановлених обставин, що свідчать про майновий стан відповідача, колегія суддів дійшла до думки, що майновий стан дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення їх сином трьох років. Колегія суддів також зазначає, що стягнута судом першої інстанції сума на утримання позивачки є меншою від необхідної суми встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Оскільки, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 до досягнення їх сином ОСОБА_3 3-х річного віку то вимоги ч. 4 ст. 84 СК України підлягають застосуванню у даних правовідносинах.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку без змін.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 08 червня 2016 року, в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 травня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді