Дата документу 19.03.2018
Справа № 334/8638/17
Провадження № 2/334/1781/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

19 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником житлового будинку №69 по вул. Трансформаторників (стара назва ОСОБА_3) у м. Запоріжжі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрована та постійно проживає у вказаному будинку.

На теперішній час крім неї у будинку зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2013 році її син зібрав всі свої речі, документи та виїхав із зазначеного будинку на інше постійне місце проживання, при цьому з реєстраційного обліку не знявся. З 2013 року по теперішній час у вказаному будинку не проживає, у будинку відсутні його особисті речі, він має інше постійне місце проживання, а його реєстрація у будинку №69 по вул. Трансформаторників у м. Запоріжжі носить формальний характер.

Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці у реалізації права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, належними чином оформити субсидію, на яку вона має право, що ставить її у скрутне матеріальне становище.

Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, оскільки його реєстрація порушує права позивача як власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку. Суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради звернувся із заявою про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку №69 по вул. Трансформаторників (стара назва ОСОБА_3) у м. Запоріжжі, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25.10.1989р. Другою Запорізькою державною нотаріальною контрою, зареєстрованого в реєстрі за №2-5050. Право власності зареєстровано Запорізьким МБТІ , реєстровий номер 27327 від 06.12.1989р.

Згідно будинкової книги, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 1997 року по теперішній час. Разом з нею з 2004 року зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області.

Факт не проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою понад рік крім пояснень власника будинку підтверджується також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникам належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

За положеннями статей 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 у житловому будинку №69 по вул. Трансформаторників (стара назва ОСОБА_3) у м. Запоріжжі не проживає без поважних причин з 2013 року, тобто понад один рік, то він є таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням.

Згідно ст. 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

На підставі наведеного суд вважає, що позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (стара назва ОСОБА_3), буд. 69, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком №69 по вул. Трансформаторників (стара назва ОСОБА_3) у м. Запоріжжі, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Турбіна Т. Ф.