Справа № 695/3069/18
У х в а л а

"05" грудня 2018 р. Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (вимушене переселення з АР Крим відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації), заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України та держава Російська Федерація

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту того, що його вимушене переселення у червні 2014 року, з окупованої та незаконно анексованої Автономної Республіки Крим держави Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, заінтересовані особи у справі: Міністерство соціальної політики України та держава Російська Федерація.

При вирішенні питання про відкриття провадження суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.05.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Однак заявник при зверненні до суду з даною завою не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог, зокрема:

в заяві зазначено, що подання заяви обумовлено тим, що він має на меті визначити свій статус, як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, однак не вказує про причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт про який йдеться у заяві, більш того заявник вказує, що даний юридичний факт є загальновідомим;

не наводиться обґрунтування, що рішення суду по даній заяві є необхідним для визначення статусу особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, і що іншими документами дані факти не доводяться.

Крім того, Конвенція про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року є міжнародним договором який ратифікований як Російською Федерацією, так і Україною, натомість заінтересованою особою заявником визначено крім Російської Федерації і Міністерство соціальної політики України, яке не є субєктом укладення та підписання міжнародного договору і відповідно не наведено доводів про заінтересованість саме даного міністерства до встановлення даного факту.

Також суд звертає увагу на те, що встановлення юридичного факту за рішенням суду повинно мати конкретну мету (породження юридичних наслідків, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян), а не слугувати задля встановлення факту для абстрактної мети (визначення певного статусу, що обумовить в подальшому виникнення прав та обовязків).

Відповідно до ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.,ст. 175, 294, 318 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (вимушене переселення з АР Крим відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації), заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України та держава Російська Федерація залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, не більше 10 днів з дня отримання заявником ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Середа