Справа №266/464/17
Провадження№ 4-с/266/21/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Шишханової К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполя скаргу ОСОБА_1 на повідомлення старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області визнати його незаконним, зобовязання вчинити певні дії , поновлення строку для звернення до суду, суд -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просив поновити строк звернення до суду із зазначеною скаргою, визнати незаконним повідомлення державного виконавця від 09 жовтня 2018року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання , а також зобовязати державного виконавця скасувати повідомлення від 09 жовтня 2018року та прийняти до виконання виконавчий лист №266/464/17 виданий Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області . В обґрунтування скарги заявник зазначив , що повідомленням державного виконавця Приморського ВДВС від 09 жовтня 2018року було повернення без виконання виконавчий лист , виданий Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області №266/464/17 з підстав того, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме п.4 ч.1 ст.4 вказаного закону. Державним виконавцем вказано, що підставою для повернення виконавчого листа без виконання є відсутність в вказаному листі ідентифікаційного коду боржника . Заявник, з посиланням на висновки Верховного Суду та Закону України «Про виконавче провадження» вважає, що державний виконавець безпідставно повернув його виконавчий документ без виконання, порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження» - самостійно не зробив відповідні запити до відповідних органів, а тому скарга підлягає задоволенню.

Заявник ОСОБА_1 до суду не з'явився надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Старший державний виконавець Приморського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час і дату судового засідання до суду не зявилась, надала відзив на скаргу, просила розглянути скаргу ОСОБА_1 без її участі з урахуванням обставин викладених у відзиві. В відзиві на скаргу державний виконавець посилається на вимоги до виконавчого документу, які передбачені ст.4 п.4 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» , а також те, що виконачий документ, який був наданий ОСОБА_1 до виконання не відповідав вимогам зазначеної статті Закону був відсутній ідентифікаційний код боржника. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст..2 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обовязковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та обєктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону).

Підстави для відмови у відкритті провадження у справі передбачені ст. 26 Закону, зокрема пункт 6 частини 1 цієї статті передбачає, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону .

Частина 1 статті 18 Закону містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Пунктом третім частини третьої статті 11 Закону визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, висновок Верховного Суду викладений в постанові від 29 січня 2018року по справі №127/11595/15).

Таким чином суд вважає, що повідомлення старшого державного виконавця Приморського ВДВС Маріупольського ГТУЮ у Донецькій області Маловичко Л.В. від 09 жовтня 2018року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання винесено з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

В звязку з тим, що заявник отримав повідомлення державного виконавця лише 25 жовтня 2018року, суд вважає поважною причину пропуску строку для звернення до суду зі скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на повідомлення старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області ОСОБА_2 від 09 жовтня 2018року , визнати незаконним, зобовязати вчинити певні дії , поновити строку для звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Визнати незаконним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області ОСОБА_2 від 09 жовтня 2018року по виконавчому листу №266/464/17 виданого 04 грудня 2017року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобовязати старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області ОСОБА_2 прийняти виконавчий лист №266/464/17 ,виданий 04 грудня 2017року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, до виконання.

На ухвалу може бути подано апеляцій скаргу до Донецького апеляційного суду у встановлений законом пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: Федотова В. М.