ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4987/18
провадження № 6/753/232/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шклянка М.П.

при секретарі Галян Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа

ВСТАНОВИВ:
Головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. (далі по тексту - Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до повного виконання ним майнових зобов`язань.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист №2-4611/14 від 19.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Траст" заборгованості у розмірі 66122,89грн.

Боржник, маючи заборгованість, ухиляється від виконання рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку про його задоволення у зв`язку з наступним.

Дарницьким районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист у справі №2-4611/14 від 19.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Траст" заборгованості у розмірі 66122,89грн.

Державним виконавцем Дарницькому РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття ВП №50377429, яка була відправлена за зареєстрованим місце проживання боржника рекомендованим листом.

Судом встановлено, що боржник ухиляється від добровільного виконання рішення суду щодо сплати заборгованості, а всі вчинені державним виконавцем заходи щодо його виконання позитивного результату не дали.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішення в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - ЗУ «Про виконавче провадження») випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і вказаного Законом.

Повноваження державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження передбачені ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Пунктом 19 частини 3 даної статті цього Закону встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань тощо (п. 5 ч. 2 ст. 6 цього Закону).

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Таким чином, наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її праві виїзду за межі України.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24 березня 2008 року №261/08 визнано за необхідне вжиття заходів, спрямованих на посилення забезпечення захисту конституційних прав і свобод людини щодо належного виконання рішень судів, підвищення ефективності їх виконання.

Одним із таких засобів може бути тимчасове обмеження особам (боржникам) у праві виїзді за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливе на підставі рішення за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Обмеження у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Враховуючи повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, суд приходить до висновку, що підстави викладені у поданні державного виконавця є обґрунтованими та достатніми для його задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і ви`їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:
Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до моменту виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва у справі №2-4611/14 від 19.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Траст" заборгованості у розмірі 66122,89грн.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: