Справа № 344/3736/18
Провадження № 2/344/2648/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

02 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, на обґрунтування якого вказала, що 13.01.2015 року вона позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 700 доларів США, що еквівалентно на день написання позову за курсом 26,30грн. за 1 долар США - 18410,00грн. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем була власноручно написана розписка, згідно якої кошти мали бути повернуті до квітня 2015 року. Проте незважаючи на постійні усні нагадування про борг, відповідач ухиляється від його повернення. У випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розімінні ст. 1047 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Сторонами не було обумовлено сплати процентів за користування коштами, їх розмір і порядок одержання за користування грошовими коштами, відтак їх розмір повинен визначатись на рівні облікової ставки НБУ. Позивачем розраховано розмір процентів за період з квітня 2015 року по 02 березня 2018 року в сумі 10075,29грн. Крім цього позивачем нараховано 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1643,28грн. за період квітня 2015 року по 21 березня 2018 року. На підставі наведенного просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики в розмірі 18410,00грн., проценти у розмірі 10075,29грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 1643,28грн., а всього 30128,57 грн., та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, суду подав заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Враховуючи думку представника позивача, викладену в письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13 січня 2015 року ОСОБА_2 отримала у позику від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 700 доларів США, які зобов'язалася повернути до квітня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.8,31).

Спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 у встановлений строк свого зобов'язання щодо повернення позики в повному розмірі, а саме коштів в сумі 700 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Таким чином, закон вимагає укладення письмової форми для правочину, який мав місце між сторонами.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до норм ст. 1047 ЦК України, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Виходячи з того, що розписка від 13 січня 2015 року підтверджує факт отримання ОСОБА_2 коштів у борг від ОСОБА_1 а також містить відомості про їх суму -700 доларів США, строк повернення - до квітня 2015 року, та засвідчена власноручним підписом відповідача, суд приходить до переконання про її відповідність вимогам закону.

Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У зазначений в розписці строк відповідач, отримані в якості позики кошти не повернула, доказів протилежного відповідачем надано не було.

Відповідач до суду не з'явилася, факт написання розписки не оспорювала, а тому виникнення боргового зобов'язання за договором позики є встановленими належними доказами, а саме оригіналом даної розписки.

У позові позивач зазначила, що незважаючи на постійні усні нагадування про борг, відповідач ухиляється від його повернення.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики від 13.01.2015 року є обгрунтованими.

Станом на 21.03.2018 року (дата написання позовної заяви позивачем) офіційний курс Національного банку України становить 26.30грн. за 1 долар США, а тому розмір заборгованості відповідача еквівалентно 18410грн.

Згідно до змісту ст. 536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти та розмір процентів встановлюється договором.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 9 Положення про основи процентної політики Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21.04.2016 року № 277, Національний банк оприлюднює розмір облікової ставки на сторінці офіційного інтернет-представництва Національного банку.

Враховуючи постанови Національного банку України від 24.09.2015 року №627, від 29.10.2015 року № 750, від 17.12.2015 року № 894, від 28.01.2016 року № 40, від 03.03.2016 року № 135, від 21.04.2016 року № 278, та рішення Правління Національного банку України від 26.05.2016 року № 25-рш, від 23.06.2016 року № 88-рш, від 28.07.2016 року № 172-рш, від 15.09.2016 року № 277-рш, від 27.10.2016 року № 372-рш, суд погоджується з розрахунком позивача процентів за користування позикою за період з 01.04.2015 року по 02.03.2018 року, які становлять 10075,29 грн., з яких: за період з 01.04.2015 року по 27.08.2015 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 30 % / 100% / 365 ? 149 =2254,59грн.; за період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 27 % / 100% / 365 ? 28 = 381,31грн.; за період з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 22 % / 100% / 365 ? 210 = 2330,25грн.; за період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 19 % / 100% / 365 ? 35 = 335,41грн.; за період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 18 % / 100% / 365 ? 28 = 254,21грн.; за період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 16,5 % / 100% / 365 ? 35 = 291,28грн.; за період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 15,5 % / 100% / 365 ? 49 = 383,08грн.; за період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 15 % / 100% / 365 ? 42 = 317,76грн.; за період з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 14 % / 100% / 365 ? 168 = 1186,31грн.; за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 13 % / 100% / 365 ? 42 = 275,39грн.; за період з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 12,5 % / 100% / 365 ? 154 = 970,94грн.; за період з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 13,5 % / 100% / 365 ? 49 = 333,65грн.; за період з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 14,5 % / 100% / 365 ? 42 = 307,17грн.; за період з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 16 % / 100% / 365 ? 35 = 282,45грн.; за період з 02.03.2018 року по 21.03.2018 року: сума боргу 18410 грн. ? облікова ставка НБУ 17 % / 100% / 365 ? 20 = 171,49грн. (а.с.2-3).

Разом з тим, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зобов'язалася повернути грошові кошти, взяті в ОСОБА_1 в позику, до квітня 2015 року, однак відповідач порушила свої зобов'язання та не повернула позивачу грошові кошти у вказаний строк.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання.

Позивач провела розрахунок суми трьох процентів річних за період з 01.04.2015 року по 21.03.2018 року (а.с.3), яка складає 1643,28грн., з розрахунку: 18410 (сума боргу) ?3 проценти /100 % / 365 днів ?1086 (кількість днів). Даний розрахунок перевірений судом.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1, та враховуючи вищенаведене, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 536, 625, 1048 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12,13, 81, 141, 263, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і/н НОМЕР_1, суму заборгованості за договором позики в розмірі 18410 (вісімнадцять тисяч чотириста десять) гривень, проценти у розмірі 10075 (десять тисяч сімдесят п'ять) гривень 29 копійок; 3% річних з простроченої суми у розмірі 1643 (одна тисяча шістсот сорок три) гривні 28 копійок, а всього 30128 (тридцять тисяч сто двадцять вісім) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і/н НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 04 липня 2018 року.