Дата документу 21.06.2018
Справа № 501/1013/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які відповідач ОСОБА_2, на підставі рішення суду, зобовязаний сплачувати в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач працевлаштований за межами держави Україна, а саме працює моряком (третім механіком) на суднах іноземних судновласників, але аліменти він сплачує як безробітний, тобто розмір аліментів обчислюється державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від сплати аліментів з розрахунку свого дійсного заробітку, тому вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.1-7).

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с.44-49) в якому зазначив, що вимоги про зміну способу стягнення аліментів є необґрунтованими та недоведеними, тому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а розгляд справи провести без його участі (а.с.57).

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25 вересня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 травня 2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с.9).

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Дитина проживає разом з матірю (а.с.11).

На підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 вересня 2015 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10).

На виконання вказаного рішення суду, позивачем було отримано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у Чорноморському міському відділі ДВС, що підтверджується Постановою державного виконавця від 28.09.2015 року, про відкриття виконавчого провадження ВП №48846893 (а.с.12).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, відповідачем були перераховані позивачу аліменти в повному розмірі, з переплатою, яка станом на 28.02.2018 року становить 376,15 гривень (а.с.20).

Згідно свідоцтва про шлюб відповідач 22 серпня 2015 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 Від шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.50,51).

Отже, у відповідача ОСОБА_2 також на утриманні знаходиться дружина, яка перебуває у декретній відпустці, та друга дитина.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що у відповідача покращився матеріальний стан, а саме він є власником нерухомого майна, та, окрім цього, він працевлаштований за межами держави Україна, а саме працює моряком (третім механіком) на суднах іноземних судновласників, отримує гідну заробітну плату (базисна ставка третього механіка складає 2946 доларів США), але аліменти він сплачує як безробітний.

Суд зауважує, що відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вказаній нормі, позивач не надала суду жодного доказу, щодо працевлаштування відповідача, та його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно 12000 (дванадцять тисяч) гривень на утримання дитини. Адже це значна сума для сплати і має бути належним чином підтверджена та обґрунтована.

Посилання позивача на Міжнародні базисні ставки третього механіка суд не може прийняті до уваги, адже по перше позивачем надані прості роздруківки з компютера, по друге відсутні належні та допустимі докази на підтвердженні того, що позивач взагалі працює третім механіком на суднах іноземних судновласників з базисною ставкою третього механіка.

Надані в якості доказів дані, щодо перетинання відповідачем кордону (а.с.13,14) не є підтвердженням доводів позивача щодо працевлаштування та отримання доходів відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги носять необґрунтований та безпідставний характер, а зазначені позивачем у позовній заяві додаткові витрати на дитину контролюються відповідними нормами діючого законодавства України, і жодними чином не узгоджуються з позовними вимогами та не відносяться до предмету даного позову.

Також, суд звертає увагу, що при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковим для виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана вжити всі необхідні заходи для його виконання.

За змістом частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно з частиною другою цієї статті державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Контроль за правильним і своєчасним стягненням аліментів на утримання дітей здійснює державна виконавча служба, тому з урахуванням стягнення на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, саме державна виконавча служба, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», має здійснювати перевірку отримання боржником будь-яких доходів та визначати ті, з яких мають відраховуватися аліменти у відповідній частці.

У разі незгоди з діями державного виконавця щодо проведення розрахунку аліментів чи інших дій у виконавчому провадженні, стягувач має право їх оскаржити у встановленому Законом порядку.

Враховуючи, що позивачем ні при предявленні позову, ні в ході розгляду справи не надано доказів суттєвого покращення матеріального стану відповідача, або зміни його сімейного стану і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають як недоведені, передчасні та необґрунтовані.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя