АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/267/17 22-ц/774/97/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 184/267/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощенного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року,ухваленого у складі судді Коваля А.М. у м. Покров, повне судове рішення складено 05 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_3звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності.

В мотивування позовної заяви зазначив, що 14 лютого 2013 року зареєстровано шлюб між сторонами. 15 березня 2016 року за договором купівлі-продажу відповідач придбала за особисті кошті позивача, набуті ним до шлюбу у власність житловий будинок що розташований на земельній ділянці розміром 0,0893 га по провулку Пушкіна № 16/1 в м. Покров Дніпропетровської області. Посилаючись, що відповідач ні до шлюбу, не у період спільного проживання не мала відповідного доходу для придбання нерухомості, шлюбні відносини припинено між сторонами у січні 2016 року , будинок придбаний за особисті його заощадження, просив суд : припинити право спільної сумісної власності відповідача на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 121200000:01:010:0002, які знаходяться по провулку Пушкіна № 16/1 в м. Покров Дніпропетровської області, що виникло на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року та визнати за ним право особистої приватної власності на зазначену нерухомість.

Заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не взято до уваги, що у лютому 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладений договір позики за умовами якого останній отримав у борг 300000 грн., які повернув 03 лютого 2016 року, що підтверджується розпискою позивача. Саме за ці кошти було придбано спірний будинок 15 березня 2016 року за ціною 259000грн. Судом не враховано, що відповідач у період шлюбу не мала відповідного доходу та заощаджень придбати нерухомість, тому вона належить позивачу на праві приватної власності, як придбаний за його особисті кошти.

У відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_5, просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема зазначає, що під час укладання ОСОБА_2 договору купівлі- продажу, позивачем, як чоловіком, надано нотаріальну згоду на придбання нерухомого майна, в якій зазначено, що гроші, які витрачаються на придбання житлового будинку є спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок з надвірними будівлями та приватизованою земельною ділянкою будуть обєктами права спільної сумісної власності, як такі, що набуваються у шлюбі ( а.с.169).

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_6.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_6.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як видно з матеріалів справи, 14.02.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-КИ № 213353 ( а.с.9).

Згідно договору купівлі- продажу укладеного 15.03.2016 року відповідач ОСОБА_2 придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :01:010:0002, які знаходяться по провулку Пушкіна № 16/1 в м. Покров Дніпропетровської області. Дані відомості підтверджуються інформаційною довідкою з Дердавного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.10-11,12-13).

Згідно договору безвідсоткової позики та розписці від 15.02.2007 року ОСОБА_4 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 300 000 грн. в якості безпроцентної позики, яку зобовязався повернути у повному обсязі до 15.02.2017 року. Згідно розписки ОСОБА_1В від 03.02.2016 року позичальником ОСОБА_4 повернуто позику в повному обсязі ( а.с.14-18).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог. Позивачем не надано доказів, що кошти повернуті позивачу за договором позики у лютому 2016 року, після припинення шлюбних відносин, як зазначено у позові особисто позивачем у січні 2016 року, було витрачено саме на придбання за договором купівлі- продажу спірного будинку у березні 2016 року, оформленого на імя відповідача.

Спір між сторонами виник з приводу розподілу спільного майна подружжя нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, які позивач вважає особистою власністю, придбану за особисті кошти.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23, 24 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання.

Сторонами не заперечується час придбання спірного майна подружжя, за договором купівлі- продажу укладеного 15.03.2016 року відповідач ОСОБА_2, як покупець придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, які знаходяться по провулку Пушкіна № 16/1 в м. Покров Дніпропетровської області.

Проте, як зазначено у позовній заяві позивачем ОСОБА_1 шлюбні відносини припинено із ОСОБА_2 у січні 2016 року, тобто до придбання спірного домоволодіння.

Проте, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилається, на рішення Саксаганського районного суду від 09 березня 2017 року, яким розірвано шлюб між сторонами, наголошуючи, що шлюбні відносини припинено у січні 2017 року.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

В обґрунтування спростування презумпції спільності майна подружжя, позивач зазначає, що кошти витрачені на придбання житлового будинку, що розташований на земельній ділянці розміром 0,0893 га по провулку Пушкіна № 16/1 в м. Покров Дніпропетровської області, є його особисті, які повернуті від укладеного 15 лютого 2007 року договору безвідсоткової позики та розписки про отримання та повернення коштів.

Проте, колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги позивача про доведеність та достатність цих доказів для встановлення режиму особистої власності на спірне майно.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

Колегія суддів не може погодитися із посиланнями позивача, в апеляційній скарзі про надання відповідачу грошових коштів, повернутих за договором позики для придбання спірного домоволодіння, як підставу для визнання його особистим майном ОСОБА_1 ОСОБА_5 твердження протирічать та спростовуються нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1 підписаною ним в день укладання договору купівлі-продажу домоволодіння 15 березня 2016 року, в якій він зокрема зазначає, що надає згоду на купівлю його дружиною ОСОБА_2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по провулку Пушкіна,16/1 в м.Орджонікідзе. Стверджує, що гроші, які витрачаються на придбання житлового будинку є спільною сумісною власністю. Придбаний житловий будинок з надвірними будівлями та приватизованою земельною ділянкою будуть обєктами права спільної сумісної власності, як такі, що набуваються у шлюбі ( а.с.169).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що достатніх, достовірних та переконливих доказів належності спірного майна, придбаного у період шлюбу за особисті кошти позивача ОСОБА_1 суду не надано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: