Справа № 640/6367/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійним, визнання права власності, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2, про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного та зареєстрованого 13 лютого 1998 року на біржі «Право- Ріелтер» під номером Ф-13-05.», згідно з яким ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності за позивачем на вказаний будинок.

В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що 13.02.1998р. на біржі був укладений договір купівлі-продажу будинку, який був зареєстрований на біржі «Право- Ріелтер» . Умови договору сторонами виконано повністю.

Оскільки договір не був нотаріально посвідчений, а компетентні органи і нотаріуси відмовляються визнавати на сьогодні правочин дійсним, відповідач інших дій ніж передбачені умовами договору виконувати не бажає, позивач не може розпорядитись вищевказаним житловим будинком на власний розсуд. У зв'язку із цим вона звернувся з відповідним позовом у суд.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, відзив на позов не надала, повідомлялась шляхом надсилання повісток за місцем реєстрації.

Матеріали справи свідчать, 13 лютого 1998р. між ОСОБА_1 ( в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Договір укладено на біржі «Право-Ріелтер» та зареєстровано 13 лютого 1998 року під номером Ф-13-05.

Договір не був нотаріально посвідчений.

Надалі право власності на вказаний будинок було зареєстровано за позивачем у встановленому на той час законом порядку, а саме в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Суд вважає, що до виниклих правовідносин необхідно застосувати ЦК Української РСР, оскільки спірний договір було укладено 13.02.1998р.

Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі ст. 41 ЦК Української РСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

За п.п.4, 5 договору кошти за житловий будинок з надвірними будівлями в сумі 16000 грн. покупець отримав до реєстрації угоди. Після чого, позивачу був переданий оригінал технічного паспорту та з 10.11.1998р. вона є зареєстрованою у житловому будинку 38 по вул.Метрофанівській в м.Харкові, тобто при вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.(правова позиція ВС у справі №522/50/16-ц від 12.09.2018р.).

Враховуючи, що сторони договору купівлі-продажу домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується дослідженими письмовими доказами і відбулось повне виконання договору, суд вважає за необхідне визнати укладений договір дійсним.

Відповідно до ч.2 ст. 12 ЗУ «Про власність», який діяв на час укладання договору, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Митрофанівський б. 38, придбаний позивачем на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у відповідності до вимог закону, внаслідок позовні вимоги в частині визнання права власності на вказане нерухоме майно підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2) про визнання правочину дійним, визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № Ф-13-05 від 13.02.1998 року домоволодіння з надвірними будівлями, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстрований на біржі «Право- Ріелтер» 13 лютого 1998 року під номером Ф-13-05.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння з надвірними будівлями, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 05.12.2018р.

Суддя Бородіна Н.М.