Справа № 170/548/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Жевнєрова Н.В.
Провадження № 22-ц/773/200/18 Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Осіпука В. В.,

суддів Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Шацького районного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд із зазначеним позовом. Вказувало на те, що 12 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним іноваціним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір на суму 19900 швейцарських франків зі сплатою 7,99 % річних на строк по 10.09.2021 року.

У той же день, для забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальником ОСОБА_3, між вказаним банком і співвідповідачем по справі ОСОБА_4 укладено договір поруки.

13 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою змінено кінцеву дату повернення кредиту на 10 вересня 2031 року.

Цього ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» поручителем ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки про зміну кінцевої дати повернення кредиту позичальником ОСОБА_3 на 10 вересня 2031 року.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, в тому числі за вказаними кредитним та забезпечувальним договорами.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 24 липня 2015 року допустив заборгованість на загальну суму 548243 грн. 59 коп., то позивач просив суд стягнути з відповідачки поручителя ОСОБА_4 в його користь зазначену кредитну заборгованість та відшкодувати йому понесені судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово і під час повторного розгляду в суді першої інстанції, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд зазначену кредитну заборгованість стягнути в його користь солідарно з відповідачів позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року у задоволенні позову банку до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк» просить його скасувати як незаконне, прийняте судом з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити і відшкодувати йому судові витрати.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано суду всі належні докази для підтвердження заявлених ним позовних вимог щодо наявних кредитних зобовязань відповідачів перед банком та їх розміру.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено, що 12 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 отримав від позикодавця кредит у розмірі 19900 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,99 % річних терміном до 10 вересня 2021 року (а. с. 3-8).

Згідно із п. 9.5 укладеного між сторонами даного кредитного договору строк його дії встановлюється з дня укладення цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії та/або пені у разі її нарахування.

13 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1, якою змінено кінцеву дату повернення кредиту на 10 вересня 2031 року(а. с. 12-13).

Для забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за даним кредитним договором, між банком та відповідачкою ОСОБА_4 і позичальником ОСОБА_3 було укладено тристоронній договір поруки від 12 вересня 2006 року, згідно з яким поручитель ОСОБА_4 зобов'язувалася перед кредитором нести солідарну відповідальність в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником кредитних зобов'язань(а. с. 14).

13 лютого 2009 року додатковою угодою, підписаною поручителем та представником банку, поручитель ОСОБА_4 дала свою згоду на зміну кінцевого терміну виконання основного кредитного зобовязання до 10 вересня 2031 року (а. с. 15-16).

Згідно виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, наявної в матеріалах справи слідує, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого останнє замінило ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях та отримало право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними й забезпечувальними договорами, зокрема й укладеними з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 18 - 19).

Крім того, з наданих позивачем копії рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2009 року, інформації про виконавче провадження, постанови про арешт коштів боржника від 12 вересня 2017 року державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Волинській області вбачається, що зазначеним рішенням Володимир-Волинського міського суду, яке на даний час не виконано і знаходиться на виконанні у Володимир-Волинському міськрайонному ВДВС, з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно було стягнуто кредитну заборгованість станом на 15 жовтня 2009 року за кредитним договором від 12 вересня 2006 року та договором поруки на загальну суму 144008 грн. 20 коп. (а. с. 197-198, 231-234).

Згідно виписки по основним рахункам за період з 20.12.2011 року по 01.01.2018 року на погашення кредитної заборгованості відповідачем ОСОБА_3 через касу позивача готівкою 28.11.2013 року та 12.02.2016 року були сплачені грошові кошти на загальну суму 1000 грн. (а. с. 237).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ч. 1 цього Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Аналіз наведених норм матеріального права та змісту кредитного договору, договору поруки, укладених між сторонами спору, дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником і поручителем, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору та договору поруки, не звільняє боржника і поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання перед банком й не позбавляє права на отримання простроченої заборгованості за процентами, як про це просив позивач, уточнивши позовні вимоги.

Однак суд першої інстанції наведеного не враховував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови банку у позові із-за недоведеності і необґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим, на думку колегії суддів, для визначення суми простроченої заборгованості за процентами на неповернуте тіло кредиту, яка підлягає стягненню з відповідачів, слід виходити з наступного.

З наданого позивачем і приєднаного до матеріалів справи розрахунку кредитної заборгованості відповідача ОСОБА_5 перед банком за період з 19 грудня 2011 року по 24 липня 2015 року слідує, що у загальну суму заборгованості було включено заборгованість за кредитом 397096 грн. 65 коп., яка вже була стягнута з відповідачів, та заборгованість за відсотками 151146 грн. 94 коп. нарахованими за збільшеною процентною ставкою 9,99 % (а. с. 17).

Пунктом 9.2 укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_5 кредитного договору передбачено, що банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідно рекомендованого листа за адресою позичальника (а. с. 3-8).

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Аналіз наведеної норми матеріального права та умов укладеного між сторонами спору кредитного договору, дає підстави вважати, що зміна кредитодавцем порядку розрахунку змінюваної процентної ставки має проводитися з обовязковим повідомленням про це позичальника для зясування його згоди на проведення цих змін.

З матеріалів справи встановлено, що докази на підтвердження факту отримання позичальником ОСОБА_5, поручителем ОСОБА_4 будь-якого повідомлення банку про збільшення розміру процентної ставки та про їх згоду на ці зміни умов кредитного договору, що є істотними, позивачем надані не були і в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин позовні вимоги банку про стягнення з відповідачів відсотків за користування боржником неповернутими кредитними коштами у сумі 16408,68 швейцарських франків підлягають задоволенню частково з урахуванням розміру процентної ставки, яка була передбачена кредитним договором, а саме 7,99 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, виходячи з наступних розрахунків: (((16408,68 сума заборгованості по кредиту * 7,99 % річних * 23,02469 курс швейцарських франків у грн.) / 360 днів) * 1313 днів прострочення сплати боргу)) = 110097 грн. 23 коп.

Разом з тим, як вбачається з п. 1. 3 договору поруки відповідач ОСОБА_4 зобов'язалася відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_3 усіх його зобов'язань в тому ж обсязі, що й сам позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором (а. с. 14).

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Виходячи з вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України та умов договору поруки з поручителя ОСОБА_4 в користь позивача підлягає стягненню солідарно з позичальником ОСОБА_3 сума заборгованості за відсотками лише за шість останніх місяців періоду, за який позивач просив стягнути заборгованість.

Отже, загальна сума, що підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_4 в солідарному порядку з боржником ОСОБА_5 становить (((16408,68 сума заборгованості по кредиту * 7,99 % річних * 23,02469 курс швейцарських франків у грн.) / 360 днів) * 193 дні прострочення сплати боргу)) = 16183 грн. 37 коп.

Відповідно сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_5 становить (110097 грн. 23 коп. загальна заборгованість 16183 грн. 37 коп. заборгованість, що стягується в солідарному порядку 1000 грн. сплачених відповідачем ОСОБА_5 у добровільному порядку) = 92913 грн. 86 коп.

Оскільки судом першої інстанції було допущено невідповідність зроблених ним висновків встановленим обставинам справи і як наслідок неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване рішення в силу вимог п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

У зв'язку з ухваленням нового рішення та відповідно до вимог ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з ОСОБА_3 - 2550 грн. 14 коп., ОСОБА_4 - 202 грн. 29 коп.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382, 383, 384, ЦПК України, суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року у даній справі скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 92913 (девяносто дві тисячі девятсот тринадцять) грн. 86 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 16183 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) грн. 14 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» 202 (двісті дві) грн. 29 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий

Судді