Справа № 346/5289/17
Провадження № 2/346/344/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
головуючого- судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю секретаря - Васильчук Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитом, -
Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується падати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Окрім цього, згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором
Ст. 536 Цивільного кодексу передбачено, шо за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.
Відповідно до ст.612 ЦК України , боржник вважається таким, шо прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором.
календарний місяць:; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; утворення в позичальника простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами.
Також згідно п. 5.3.1. кредитного договору, банк має право: « - у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором списати з рахунків позичальника суми боргу на підставі наказу на примусову сплату боргового зобовязання, звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагати виконання зобовязань за кредитним договором від поручителя (гаранта).
Згідно п.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та інших витрат. Межі відповідальності поручителя передбачені також і в п. 1.2. укладеного з ОСОБА_2 договором поруки.
Відповідач своїх договірних зобов'язань не виконав, а саме заборгував банку кошти у загальній сумі 118 275,72 гривень (сто вісімнадцять тисяч двісті сімдесят пять грн., 72 коп.), з яких:
105 571,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту:
11 878,06 грн.- заборгованість за процентами;
Згідно п. 6.2 та 6.3 кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання.
Пеня станом на 02.11.2017 становить 826,19 грн.
Відповідачі в судове засідання в якому ухвалено рішення не з'явилися з невідомих для суду причин про час і місце судового розгляду повідомлись належним чином , про причини неявки не повідомили, а тому, враховуючи попередні неявки, суд вважає за можливе розглядати справу за наявних доказів в заочному порядку.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підставний і підлягає до задоволення з таких мотивів.
Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером.
Відповідач своїх договірних зобов'язань не виконав, а саме заборгував банку кошти у загальній сумі станом на 07.02.2018 р. у розмірі 112 854, 34 гривень, яка складається з 104 137, 77 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6 167, 47 гривень заборгованість за простроченими процентами; 2 549, 10 гривень заборгованість за пенею.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений законом строк. Згідно з п.2 ст.651 та ст.1052 ЦК договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
- 105 571, 47 гривень заборгованість по основному боргу;
- 11 878, 06 гривень, заборгованість по процентам;
- 826, 19 гривень , заборгованість по пені за період з 09.06.2017 року по 01.11.2017 року
- 6 500, 00 грн. витрати за вчинення виконавчого напису.
Згідно п.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та інших витрат. Межі відповідальності поручителя передбачені також і в п. 1.2. укладеного з ОСОБА_2 договором поруки.
Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.
Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
Таким чином, незважаючи на наявний виконавчий напис про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору, яка не погашена, суд не бачить перешкод у стягненні заборгованості по кредитному договору з поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку з ОСОБА_1 При цьому, суд звертає увагу на право відповідача звернутись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаннню, і зазначає, що у разі погашення даної суми заборгованості відсутні підстави для її повторного примусового стягнення в будь-якому порядку, і таке погашення є підставою для закінчення виконавчого провадження.
На підставі викладеного, і керуючись ст. 247 ч.2, 265, 280-289 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом 30 днів з дня його складення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу складення рішення, через Коломийський міськрайонний суд.
Рішення складено 26.06.2018р.

Суддя Потятинник Ю. Р.