Ухвала

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 752/22028/16-ц

провадження № 61-384св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2017 року у складі судді Шевченко Т. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю та стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов обґрунтовано тим, що з 22 червня 2010 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від якого має двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сім'я проживала за адресою: АДРЕСА_1, у трикімнатній квартирі № 49 за місцем постійного проживання відповідача та його матері. Протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами у справі поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Наприкінці квітня 2016 року сталася чергова сварка, свідками якої були діти. Не маючи сил терпіти приниження та піклуючись за морально-психологічне здоров'я дітей, позивач переїхала до орендованого помешкання.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 як мати малолітніх дітей та єдиний член родини, що працює та отримує дохід для утримання сім'ї, усвідомлюючи особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, просила суд визначити місце проживання малолітній дітей разом з нею та допустити негайне виконання рішення суду у частині визначення місця проживання дітей.

Крім того, ОСОБА_4, посилаючись на те, що відповідач останній рік не надавав зароблені кошти на потреби сім'ї, в тому числі дітей, просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини починаючи з 05 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, в якій просить скасувати указані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю та стягнення аліментів на утримання дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик