Провадження № 2/161/941/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 березня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 грудня 2004 року її матірю ОСОБА_2 у період шлюбу з її батьком ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1. 17 лютого 2014 року батько помер. Після смерті батька відкрилась спадщина на належну йому ? частку квартири, як обєкта права спільної сумісної власності. Заповіту, у якому б батько виразив свою волю та розпорядився подальшою долею спадкового майна складено не було. Спадкоємцями за законом на спадщину, що відкрилась є: її мати ОСОБА_2, вона та її брат ОСОБА_3 Позивач спадщину прийняла, оскільки в установленому законом порядку подала заяву до нотаріальної контори. Однак, отримала відмову в оформлені спадщини у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_4, який помер 17 лютого 2014 року, а саме, 1/6 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча неодноразово належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи чергову неявку відповідачів, належним чином повідомлених про розгляд справи, за погодженням представника позивача суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі.

02 грудня 2004 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6169215 квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2

17 лютого 2014 року ОСОБА_4 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 6).

Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 2 ст. 370 Цивільного Кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, наявні підстави вважати, що померлому ОСОБА_4 належала ? частка вказаної квартири, як обєкта права спільної сумісної власності.

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишив заповіту, а тому має місце спадкування за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім дочки ОСОБА_1, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_2

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Факт родинних стосунків між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.9) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10).

Судом встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 заведено спадкову справу № 114/2014, з копії якої вбачається, що дочка спадкодавця ОСОБА_1 у встановленому законом порядку 08 липня 2014 року подала заяву про прийняття спадщини.

Однак, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 371/02-31 від 29.09.2017 року щодо оформлення спадщини у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.5).

Оскільки в позивача у справі відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, вона обєктивно позбавлена можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, а саме: на 1/6 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 368, 370, 1217, 1218, 1261, 1268, 1267 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме, 1/6 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 17 лютого 2014 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.03.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.