Справа № 452/3220/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" червня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого - судді Кравціва В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження за правилами ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності всіх учасників справи та не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 14 грудня 2017 року предявила позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Верхівці, вул. Гайова, 17, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 30.09.2005 року.

У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 30 вересня 2005 року померла її мати ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частина вказаного будинку, спадщину вона прийняла, інші спадкоємці першої черги ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відмовилися від спадщини в користь позивача.

Вона, позивач, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відповідь, що у звязку із тим, що свідоцтво про право на спадщину на будинок зареєстроване після смерті спадкодавця, нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок.

Представник позивача ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала заяву про розгляд справи за її відсутності та у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову.

Відповідач ОСОБА_3, який був належним чином повідомлений про судове засідання, не зявився, про причини неявки не повідомив та від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи і тому суд постановив розглядати справу за його відсутності.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтв про народження, одруження, зміну прізвища, розірвання шлюбу та смерть відомо, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, котра померла 30 вересня 2005 року (а.с. 9, 16, 17, 18, 19, 21).

Із свідоцтва про право власності та рішення виконавчого комітету Верховецької сільської ради Самбірського району Львівської області вбачається, що житловий будинок № 17 по вул. Гайовій у с. Верхівці зареєстрований за ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 по ? частці за кожним на підставі рішення виконкому, яке було прийняте 19.07.2007, тобто після смерті ОСОБА_4 (а. с. 12, 13).

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Воле-Баранецької сільської ради вбачається, що станом на 15.04.1991 року згідно записів по господарської книги по с. Верхівці Самбірського району будинок по вул. Гайовій, 17 належав до майна колгоспного двору і в будинку проживали: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 11, 15).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Отже, станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не втратили права на частку в колгоспного двору і мали право на 1/4 частину кожен вказаного будинку, як частку в майні колишнього колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із довідки, виданої виконкомом Воле-Баранецької сільської ради відомо, що у вказаному будинку на час відкриття спадщини проживала дочка спадкодавця ОСОБА_1 та внук ОСОБА_11

Спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 її матері прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що право власності на житловий будинок зареєстроване після смерті спадкодавця (а. с. 10).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4, котра померла 30 вересня 2005 року, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Гайова, 17 у с. Верхівці, Самбірського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя